КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 759/7269/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5399/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Горбенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
06 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Мазурик О.Ф., Желепи О.В.,
                  секретар - Черняк Д.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства «Солітон» про стягнення коштів на відшкодування необхідних витрат на утримання та збереження майна, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року, 
 
встановив:
у квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 817 550 грн. в рахунок відшкодування витрат, необхідних для утримання та збереження майна - 1/2 частини будинку по АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу - МПП «Солітон». В обґрунтування вимог вказував, що протягом 2014-2015 років ним було здійснено капітальний ремонт будинку, належного відповідачу, оскільки він був непридатний до експлуатації та перебував в аварійному стані.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що він з 13 серпня 1998 року був власником 1/2 частини жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів від 11 лютого 2004 року належна йому 1/2 частина вказаного жилого будинку була придбана ПП «Солітон». Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 06 жовтня 2008 року встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 02 липня 1998 року по 28 грудня 2002 року. 28 грудня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 25 грудня 2012 року було визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_3 на 1/2 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 разом з ПП «Солітон».
Позивач вказував, що Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, зробленим у червні 2014 року на замовлення ОСОБА_3 , встановлено, що належна ОСОБА_3 та ПП «Солітон» частина будинку по АДРЕСА_1 непридатний до нормальної експлуатації. 
Враховуючи те, що подальша безпечна експлуатація будинку була  неможлива, існувала необхідність у негайному проведенні будівельних робіт для його відновлення, однак зв`язатись із ПП «Солітон» не виявлялось можливим.
Відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження  від 12 грудня 2019 року вартість ремонтних робіт, виконаних з червня 2014 року по липень 2015 року становить 817 550 грн.
За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати, понесені ним для збереження належного відповідачу нерухомого майна в розмірі 817 550 грн.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог та не доведено наявності свого порушеного права. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам. 
У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що позивачем було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про наявність гострої необхідності капітального ремонту належного йому нерухомого майна, а тому витрати, понесені ним для відновлення будинку, підлягають відшкодуванню. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13 серпня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу частини жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 . Договір посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 22-3777.
20 липня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачем було придбано частину земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с.12-13, т.1). 
Відповідно до протоколу № 14 проведення прилюдних торгів від 11 лютого 2004 року було проведено прилюдні торги, переможцем яких визначено МПП «Солітон», який придбав належну позивачу частину житлового будинку (а.с.18, т.1). 
12 травня 2004 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було видано свідоцтво, яким посвідчено, що відповідачу належить право власності на частину житлового будинку та частину земельної ділянки, що знаходяться у АДРЕСА_1 . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 3700 (а.с.19, т.1).
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2008 року (справа № 2-о-159-1/08) було встановлений факт, що ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 з 02 липня 1998 року по 28 грудня 2002 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу (а.с.21, т.1).
Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25 грудня 2012 року (справа № 2609/5553/12) позов ОСОБА_3 до МПП «Солітон» задоволено та визнано за ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на частину житлового будинку та частини земельної ділянки, що знаходяться у АДРЕСА_1 (а.с.22, т.1).
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 14.06.2018 року по справі  заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 грудня 2012 року було скасовано, а у задоволенні позову - відмовлено (а.с.228-232, т.1).
Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкту нерухомого майна, складеного ПП «Діагностика 2010» технічний стан об`єкта нерухомого майна індивідуального житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , в цілому станом на червень 2014 року визнаний категорія ІІІ - не придатний до нормальної експлуатації (а.с.25-62, т.1).
В газеті Авізо № 65 від 29 серпня 2014 року було розміщено повідомлення для МПП «Солітон» про початок капітального ремонту та реконструкції житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
Згідно висновку будівельної технічного експертного дослідження № ED-1727-1-1426.19 від 12 грудня 2019 року ймовірна вартість виконаних робіт по ремонту і будівництву будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які були виконані в період з червня 2014 року по липень 2015 року, становить 817 550 грн. (а.с.85-101, т.1).
Відповідно до Звіту ПП «Діагностика 2010» про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкту нерухомого майна індивідуального житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , технічний стан зазначеного об`єкту нерухомого майна після виконаних ремонтно-відновлювальних робіт визнаний задовільним, об`єкт нерухомого майна - індивідуальний житловий будинок придатний до подальшої безпечної експлуатації за призначенням (а.с.201-226, т.1).
Положеннями ст. 1158 ЦК України визначено, що якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення.
Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір (ч.2 ст. 1158 ЦК України).
Якщо особа, яка розпочала дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має можливості повідомити про свої дії цю особу, вона зобов`язана вжити усіх залежних від неї заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних майнових наслідків для іншої особи. Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана взяти на себе всі обов`язки, пов`язані із вчиненням цих дій, зокрема обов`язки щодо вчинених правочинів (ч.3 ст. 1158 ЦК України).
При зверненні до суду з позовом позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним було вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про необхідність проведення ремонтних робіт. Акт, на який посилається скаржник у своїй апеляційній скарзі, про відсутність юридичної особи за офіційним місцезнаходженням, складено самим позивачем та його донькою ОСОБА_6 , а тому не може свідчити про відсутність відповідача за місцем знаходження. 
Доказів на підтвердження того, що відповідачу направлялись листи з повідомленням про необхідність проведення ремонтних робіт до суду надано не було.
Доводи апеляційної скарги про те, що цивільним законодавством не встановлено обов`язку для недобросовісного володільця здійснювати попереднє повідомлення особи про вчинення дій в її майнових інтересах виключно за допомогою засобів поштового зв`язку, не спростовує висновок суду про те, що позивачем не доведено вчинення будь-яких дій щодо повідомлення відповідача про необхідність збереження майна, окрім публікації в газеті.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено наявності гострої необхідності, як він про те вказує, збереження майна шляхом здійснення його капітального ремонту.
Як вбачається з наданого до суду Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, спірний будинок  непридатний до нормальної експлуатації - технічний стан категорії ІІІ. При цьому у розділі 2 вказаного Звіту вказано характеристики технічного стану конструкцій категорії ІІІ, а саме як непридатний до експлуатації - конструкції перевантажені або мають місце дефекти та пошкодження, які свідчать про зниження її несучої здатності. Разом з тим, аварійний технічний стан конструкцій - рівень ІV, який спірному майну присвоєний згідно звіту не був.
Саме по собі зазначення у Звіті про неможливість нормальної експлуатації будинку не свідчить про наявність небезпеки знищення належного відповідачу нерухомого майна. Крім того, з висновку будівельної технічного експертного дослідження № ED-1727-1-1426.19 від 12 грудня 2019 року у будинку було проведено внутрішні оздоблювальні роботи у будинку, що свідчить про їх проведення з метою подальшого у ньому проживання.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він є особою, яка має право вимоги до відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідач з 12 травня 2004 року є власником частини житлового будинку та частини земельної ділянки, які знаходяться у АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 3700.
Доводи скаржника про те, що він має право користування спірним будинком, оскільки право спільної власності його колишньої дружини та відповідача на спірне майно було визнано рішенням суду, яке було скасовано лише у 2018 року, колегія суддів вважає неспроможними. ОСОБА_3 , на замовлення якої був зроблений звіт про технічний стан будинку, та яка вважала себе власником спірного майна, до суду з вимогами до ПП «Солітон» не зверталась. Висновок про вартість проведених будівельних робіт також був зроблений на замовлення ОСОБА_3 . Доказів про те, що витрати на проведення ремонтних робіт були понесені саме позивачем в матеріалах справи відсутні.
Посилання скаржника на положення ст. 390 ЦК України також не може бути підставою ля скасування рішення суду, оскільки положеннями вказаної статті визначено порядок розрахунків при витребуванні майна із чужого незаконного володіння, тоді як доказів про те, що спірне майно було витребувано від позивача чи  ОСОБА_3 до суду не надано.
Відповідно до  ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд першої інстанції правильно застосував висновки, викладені в постановах Верховного Суду від  31 серпня 2022 року (справа №344/19735/19), від 30 листопада 2022 року  (755/1139/18).
Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»  (заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми  матеріального права при дотриманні норм процесуального права,  доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
 
постановив:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року - без змін.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2024 року.
 
Головуючий
 
Судді