ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 лютого 2024 року           справа №360/915/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,
секретар судового засідання - Кобець О.А.,
за участю: представника позивача -  Дейнегіна С.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року у справі № 360/915/23 (головуючий І інстанції Секірська А.Г.) за позовом Дейнегіна Сергія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та скасування постанов,-

                                           В С Т А Н О В И В :

Дейнегін С.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому, з урахуванням уточненого позову, просив:
- визнати протиправними дії заступника начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Майбороди І.Л. у вигляді винесення постанови від 19.07.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72301966 зі стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в сумі 119749,67грн та скасувати її;
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Майбороди І.Л. від 19.07.2023 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 33219692 з ОСОБА_1 на користь Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в сумі 119749,67 грн. (а.с. 37-48).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року позов задоволено частково: 
- визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Майбороди І.Л. від 19.07.2023 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 33219692 з ОСОБА_1 на користь Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в сумі 119749,67 грн.;
- визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Майбороди І.Л. про відкриття виконавчого провадження №72301966 зі стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в сумі 119749,67 грн.; 
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначив, що згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП 33219692 з примусового виконання виконавчого листа № 2-789, виданого 06.06.2012 Жовтневим судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором «Автопакет» № ПК 116/08-00 від 27.03.2008 в сумі 1197496,78 грн.
03.07.2012 державним виконавцем, керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 33219692.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»  від 21.04.1999 № 606-XIV у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує на необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника – у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.
На момент відкриття виконавчого провадження адреса боржника - АДРЕСА_1 , не була тимчасово окупованою територією, тому ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження знав, постанову отримав, щодо сплати виконавчого збору, який зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження був належним чином повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2023 у справі № 2-789/12 було замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «КЛТ «Кредит».
Відповідач отримав ухвалу суду та 10.07.2023 року державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.
19.07.2023 до відділу надійшла заява про повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження від ТОВ «КЛТ «Кредит» б/н, і 19.07.2023, керуючись п. 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. 
Відповідно до статті 40 Закону № 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим  Законом.
Виконавчий збір боржником на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у сумі 119 749,67 грн не сплачений.
19.07.2023, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору.
Така постанова відповідно до статті 3 Закону підлягає примусовому виконанню.
Вичерпний перелік підстав та умов, за якими виконавчий збір не стягується, визначений статтею 27 Закону, не застосовується до цих правовідносин. 
19.07.2023 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 33219692 від 19.07.2023, виданої Луганським відділом ДВС у Луганському районі Луганської області Східного МРУЮ про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 119 749,67 грн (АСВП 72301966), яку було направлено на електронну адресу представника боржника.
На сьогоднішній день виконавче провадження відкрите, виконавчий збір боржником у розмірі 119 749,67 грн не сплачений, у зв`язку з чим державним виконавцем відповідно до вимог чинного законодавства вживаються всі заходи примусового характеру. 
При винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (ВП 33219692) державним виконавцем, керуючись статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», в окреме виконавче провадження був винесений не тільки виконавчий збір, а витрати на проведення виконавчих дій в сумі 172,68 грн (АСВП 72301701).
19.07.2023 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій № 33219692 від 19.07.2023, виданої Луганським відділом ДВС у Луганському районі Луганської області Східного МРУЮ з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 172,68 грн (АСВП 72301701), яку було направлено на електронну адресу представника боржника.
21.08.2023 на депозитний рахунок відповідача надійшли грошові кошти в сумі 241,68 грн, а саме: грошові кошти в сумі 172,68 грн – борг з примусового виконання постанови № 33219692 від 19.07.2023, виданої відповідачем, та грошові кошти в сумі 69 грн – витрати за користування АСВП відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5.
22.08.2023 на підставі пункту 9 статті 39 Закону державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.
Тобто боржником витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 241,68 грн були сплачені в повному обсязі. Відповідно боржник був повідомлений належним чином про суми заборгованості по виконавчим провадженням, а саме АСВП 72301966 – виконавчий збір у розмірі 119749,67 грн та АСВП 72301701 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 172,68 грн, з яких витрати на проведення виконавчих дій 21.07.2023 боржником сплачені самостійно, а сплата виконавчого збору проігнорована.
Щодо висновку суду про відсутність підстав для стягнення виконавчого збору оскільки тривалий час виконавчі дії не проводилися необхідно зазначити, що воно не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на наступне. 
На час звернення виконавчого документу до виконання, відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606 від 21.04.1999 року, у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує на необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.
На час завершення виконавчого провадження відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Отже законодавцем факт справляння виконавчого збору у виконавчому провадженні жодним чином не пов`язується ні з кількістю проведених виконавчих дій з примусового виконання рішення, ні з терміном їх проведення.
Також, що вказаним рішенням суду визнано противоправними та скасовано постанови, винесені заступником начальника Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Майбороди І.Л. про відкриття виконавчого провадження № 72301966 зі стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в сумі 119 749,67 грн.;
Апелянт зазначив, що постанову про стягнення виконавчого збору від 19.07.2023 року № 33219692 винесено заступником начальника Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Майбородою Іриною Анатоліївною.
Отже, на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору та на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору у відділі не працювала та не працює на теперішній час ОСОБА_2 .
Також, Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганського районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору та на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 19.07.2023          № 33219692 відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 16.11.2022 № 5130/5 «Про відділи державної виконавчої служби» Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Харків) не існував, оскільки його виведено зі складу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та введено до складу перейменованого Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував доводи апеляційної скарги.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
03.07.2012 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби … управління юстиції відкрито виконавче провадження № 33219692 з примусового виконання виконавчого листа № 2-789, виданого 06.06.2012 Жовтневим судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Надра за кредитним договором «Автопакет» № ПК 116/08-00 від 27.03.2008 в сумі 1197496, 78 грн, в якій зокрема запропоновано боржнику добровільно виконати у семиденний строк, і постановлено при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій (а.с. 85). 
19.06.2023 року за вих. № 2-789/12/17967/2023 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області направлено відповідачеві копію ухвали суду від 30.05.2023, якою задоволено заяву ТОВ «КЛТ Кредит» про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 33219692 та замінено  стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит», у виконанні рішення Жовтневого районного суду м. Луганська, на підставі виконавчого листа, виданого 06 червня 2012 року, у цивільній справі №2-789, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «Надра», заборгованості за кредитним договором «Авто пакет» №ПК 116/08-00 від 27.03.2008 року (а.с. 97-99).
10.07.2023 року заступником начальника відділу Луганського відділу ДВС у Луганському районі Луганської області Східного МРУЮ заступником начальника відділу винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 33219692, а саме - стягувача (а.с. 89).
15.07.2023 року стягувачем ТОВ «КЛТ Кредит» направлено на адресу відповідача заяву про повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження, в якій стягувач у зв`язку з виниклою необхідністю, керуючись статтями 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» просив повернути стягувачу ТОВ «КЛТ Кредит», код ЄДРПОУ 40076206, виконавчий документ – виконавчий лист Жовтневого районного суду міста Луганська від 06.06.2012 у справі № 2-789/12 без виконання та виконавче провадження № 33219692 закінчити (а.с. 93). 
19.07.2023 року заступником начальника відділу Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного МРУЮ заступником начальника відділу, керуючись пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про повернення стягувачу виконавчого документа - виконавчого листа № 2-789, виданого 06.06.2012 року Жовтневим судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Надра за кредитним договором «Автопакет» № ПК 116/08-00 від 27.03.2008 в сумі 1197496,78 грн, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій боржником не сплачені, і відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення витрат на проведення виконавчих дій виводяться в окремі виконавчі провадження (а.с. 90).
19.07.2023 року заступником начальника відділу Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного МРУЮ заступником начальника відділу, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову ВП № 33219692 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 119749,67 грн. (а.с. 92).
19.07.2023 року заступником начальника відділу Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного МРУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 72301966 з примусового виконання постанови іншого органу, посадова особа №33219692, виданої 19.07.2023 Луганським ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ виконавчого збору у розмірі 119 749,67 грн. (а.с. 87).
19.07.2023 заступником начальника відділу Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного МРУЮ прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 33219692, якою визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 172,68 грн, та відкрито виконавче провадження № 72301701 з примусового виконання постанови іншого органу, посадова особа № 33219692, виданої 19.07.2023 Луганським ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 172,68 грн. (а.с. 86).
Постановою від 22.08.2023 року заступника начальника відділу Луганського відділу ДВС у Луганському районі Луганської області Східного МРУЮ, керуючись п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження з примусового виконання постанови іншого органу, посадова особа № 33219692, виданої 19.07.2023 Луганським ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 172,68 грн – у зв`язку зі сплатою суми боргу в повному обсязі (а.с. 88).
Позивач вважає постанови відповідача від 19.07.2023 про стягнення виконавчого збору у ВП № 33219692 та про відкриття виконавчого провадження № 72301966 такими, що порушують його права, що стало підставою звернення до суду з цим позовом.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року  № 606-XI (в редакцій станом на дату прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2012 року) державний  виконавець  зобов`язаний  прийняти до виконання  виконавчий документ і  відкрити  виконавче  провадження,  якщо  не закінчився  строк пред`явлення такого документа до виконання,  він  відповідає вимогам,  передбаченим цим Законом,  і пред`явлений  до  виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. 
Державний  виконавець  протягом  трьох  робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову  про відкриття виконавчого провадження. 
У постанові  державний  виконавець  вказує  про  необхідність боржнику самостійно виконати  рішення  у  строк  до  семи  днів  з моменту   винесення   постанови  (у  разі  виконання  рішення  про примусове виселення боржника - у строк  до  п`ятнадцяти  днів)  та зазначає,   що   у   разі   ненадання   боржником  документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних  з  організацією   та   проведенням   виконавчих   дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно  з  винесенням  постанови  про   відкриття   виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404), Законом України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403), 
За ст.ст. 1, 5 Закону № 1404  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом № 1403.
Згідно ст. 10 Закону № 1404 заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
За ч. 1 статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За п. 1 ч. 1, ч. 5 статті 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно ч.ч. 1, 2 статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
 За ч. 5 статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір не стягується: 
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Згідно ч. 9 статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
За п. 1 ч. 1 статті 37 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 5 статті 37 Закону № 1404).
Згідно ч. 3 статті 40 Закону № 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
В спірних правовідносинах застосовні правові висновки щодо застосування частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII, сформовані Великою Палатою Верховного суду у постанові від 11.03.2020 року у справі № 2540/3203/18, спір у якій виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).
В пунктах 39- 58, 61 постанови Велика Палата Верховного суду дійшла таких висновків.
«.. Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.
 Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.
Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.
Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.
  Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
 При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.
Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.
Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.
За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.
Крім того, відповідно до статті 13 Закону № 1403-VIII заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.
Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Перегляд механізму визначення винагороди виконавців з метою стимулювання зростання рівня реального виконання судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015-2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015.
Кабінет Міністрів України постановою від 08 вересня 2016 року № 643 затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.          
Відповідно до пункту 2 Порядку (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону № 1403-VIII, виплачується винагорода у такому розмірі:
- 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ;
- 0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Згідно з положеннями пункту 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.
Відповідно до пункту 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.
Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення. 
 Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає вмотивованими висновки суду першої інстанції про те, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення...».
У цій справі згідно з даними АСВП у виконавчому провадженні № 33219692 заходи примусового виконання рішень, визначені статтею 10 Закону № 1404, починаючи з відкриття провадження у 2012 році, не проводилися. Крім того, сума боргу, визначена у виконавчому листі № 2-789, виданому Жовтневим районним судом м. Луганська 06.06.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором «Автопакет» № ПК 116/08-00 від 27.03.2008 у сумі 1197496,78 грн, державним виконавцем у примусовому порядку не стягнута, що є обов`язковою умовою для стягнення виконавчого збору.
Отже, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404.
Крім того, апеляційний суд враховує наступне.
05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі по тексту - Закон від 02.06.2016 № 1404-VІІІ).
Відповідно до пункту 7 Розділу XIII «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
При цьому, в «Прикінцевих та Перехідних положеннях» Закону № 1404-VІІІ вказано порядок виконання та правового регулювання саме «виконавчих дій», а не «виконавчого провадження».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV та Закону від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ виконавче провадження визначається як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Тобто з урахуванням «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ слід вважати, що кожна окрема виконавча дія та відповідно прийнята постанова державного виконавця в межах виконавчого провадження повинна регулюватись тим нормативно-правовим актом, під час дії якого вона була розпочата.
Враховуючи «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ, положення попереднього Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV застосовується не щодо всього виконавчого провадження, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV. Кожна виконавча дія, яка оформлюється в тому числі шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата.
Постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 33219692 винесена виконавцем 19.07.2023, тобто вже в період дії Закону №1404-VІІІ, відтак, державний виконавець, приймаючи дану постанову повинен вчиняти таку дію відповідно до Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 15.02.2018 року у справі № 910/1587/13. 
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування постанову заступника начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Майбороди І.А. від 19.07.2023 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 33219692 з ОСОБА_1 на користь Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в сумі 119749,67 грн. та похідної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Майбороди І.А. про відкриття виконавчого провадження №72301966 від 19.07.2023 року зі стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в сумі 119749,67 грн
При цьому, суд першої інстанції допустив технічну помилку в тексті рішення в зазначені ініціалів заступника начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Майбороди І.А., якою прийнято спірні постанови та помилково зазначив « ОСОБА_2 », що суд апеляційної інстанції розцінює як описку, порядок виправлення якої судом першої інстанції,  передбачений ст. 253 КАС України.
Щодо доводів апелянта про те, що Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганського районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору та на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 19.07.2023          № 33219692 відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 16.11.2022 № 5130/5 «Про відділи державної виконавчої служби» Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Харків) не існував, оскільки його виведено зі складу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та введено до складу перейменованого Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції допустив описку в тексті рішення в зазначенні найменування відповідача та помилково зазначив - Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), замість Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яку суд першої інстанції за власною ініціативою або за заявою сторони, може виправити в порядку ст. 253 КАС України.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 195, 250, 272, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року у справі № 360/915/23 за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та скасування постанов - залишити без змін.
Повний текст постанови складений та проголошений 28 лютого 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                  Е.Г. Казначеєв