УХВАЛА
02 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 334/3223/22
провадження № 61-485ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прядко Денис Володимирович, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1  до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відновлення коштів кредитного ліміту на картковому рахунку, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») та просила зобов`язати відповідача відновити кошти кредитного ліміту на її картковому рахунку в сумі 29 000,00 грн, скасувати нараховані за вказаним картковим рахунком проценти, пеню та інші штрафні санкції за користування кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій).
Позов мотивовано тим, що вона є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», має картковий рахунок та додаткові рахунки, один з яких є кредитним. 29 червня 2021 року вона прийняла пропозицію працівника банку вступити в інвестиційну програму та перевела з власності кредитної карти грошові кошти у розмірі 7 300,00 грн. 05 липня 2021 року позивач заблокувала кредитну картку, проте внаслідок шахрайських дій, через додаток «Приват24», з її уже заблокованої кредитної карти здійснено переказ на її картковий рахунок у розмірі 31 000,00 грн, з якого цього ж дня кошти в розмірі 29 000,00 грн переведені на іншу карту.
10 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_1 унесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за частиною першою статті 190 КК України № 12021087050000958. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні на день звернення до суду триває.
Зазначає, що звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про зупинення нарахування відсотків за кредитом та незастосування штрафних санкцій і пені до закінчення досудового розслідування, однак отримала відмову.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що позивач самостійно надала невідомій сторонній особі безперешкодний віддалений доступ до свого мобільного телефону, мобільного додатку «Приват24», підключила послугу «інтернет картка» та встановила на свій мобільний телефон мобільний додаток «anydesk», що і стало підставою для отримання шахраями персональних даних позивача, доступу до її банківської картки та здійсненню переказу коштів. Переказ грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбувся внаслідок її необачної поведінки, адже саме її дії у період з 29 червня до 05 липня 2021 року призвели до незаконного використання інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не порушувало норм Закону України «Про захист прав споживачів», правові підстави для задоволення позову відсутні.
04 січня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прядко Д. В., засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року.
В касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними і необґрунтованими, судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права.
Дослідивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом спору у цій справі є захист прав споживача фінансових послуг та зобов`язаннябанку відновити кошти кредитного ліміту на картковому рахунку в сумі 29 000,00 грн, скасувати нараховані за вказаним картковим рахунком проценти, пеню та інші штрафні санкції за користування кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій).
Верховний Суд вважає, що справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
У поданій касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права і не наводить конкретних підстав касаційного оскарження.
Також, касаційна скарга не містить обґрунтувань випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Оскільки  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прядко Денис Володимирович, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відновлення коштів кредитного ліміту на картковому рахунку, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               В. М. Ігнатенко
                                                                                                          А. С. Олійник
                                                                                                          І. М. Фаловська