П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
—————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
16 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/14484/23	

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відмови протиправною, визнання протиправним та скасування рішення в частині встановлення відсоткового розміру щомісячного грошового утримання, зобов`язання провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці,
В С Т А Н О В И В:
           21.06.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною, викладену у відповіді №15431/15102/П-02/8-1500/23 від 14.06.2023, відмову у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з 90 % суддівської винагороди працюючого судді та стажу судді, який дає право на отримання грошового утримання судді у відставці, який станом на 18.03.2023 року складав 40 років 04 місяця 15 днів;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №155350006677 від 23.05.2023 року в частині: встановлення розміру відсотку щомісячного грошового утримання; встановлення розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання; неврахування до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 року по 15.10.1980 року (1 рік 11 місяців 5 днів) та половини часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1981 по 28.06.1986 (2 роки 5 місяців), виконання обов`язків народного судді з 06.03.1987 року по 21.06.1987 (3 місяці і 15 днів), роботу на посаді судді з 22.06.1987 р. по 17.03.2023 р. (35 років, 8 місяців та 26 днів, замість 35 років 6 місяців та 26 днів);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 18.03.2023 р. у розмірі 90 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального Управління Державної судової адміністрації в Одеській області №569/23-вих. від 22 березня 2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично сплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 16.03.2023 рішенням Вищої Ради Правосуддя, № 217/0/15-23 його звільнено з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку. Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який міститься у рішення Вищої Ради Правосуддя, стаж роботи позивача складає 40 років 04 місяця 15 днів. 
Зазначав позивач, що за результатами розгляду його заяви про перерахунок пенсії за віком рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області № 155350006677 від 23.05.2023 йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання, починаючи з 18.03.2023 до 09.07.2025 та з 10.07.2025 і довічно, як судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи на посаді судді - 35 років, 6 місяців та 26 днів. 
Вказував позивач і про те, що він звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди з 18.03.2023. При цьому позивач зазначав, що відповідач неправомірно та необґрунтовано не зараховував у стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, роботу в якості виконуючого обов`язки народного судді Малиновського районного народного суду м. Одеси з 06.03.1987 до 21.06.1987 ( 3 місяця і 15 днів), роботу на посаді судді з 22.06.1987 до 17.03.2023 (35 років, 8 місяців та 26 днів замість 35 років, 6 місяців та 26 днів), календарний період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 до 15.10.1980 (1 рік 11 місяців 5 днів), половину часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. 1-І. Мечникова з 01.09.1981 до 28.06.1986 (2 роки 5 місяців). 
Проте, відповідач листом №15431/15102/П-02/8-1500/23 від 14.06.2023 року повідомив про відмову у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% суддівської винагороди працюючого судді, та стажу судді, який дає право на отримання грошового утримання судді у відставці, який станом на 18.03.2023 складав 40 років 04 місяця 15 днів, обґрунтовуючи свою відмову тим, що стаж на посаді судді визначений пенсійним органом правильно та відповідає вимогам чинного законодавства, отже відсутні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Відповідно до змісту вищевказаного листа пенсійним органом застосовані умови обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначені ч. 3 ст. 142 Закону України №1402-VIII, відповідно до якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. На думку позивача, застосування лише норм Закону №1402-VIII до правовідносин, які виникли між позивачем і відповідачем, для обчислення та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є недостатнім, а тому необґрунтованим та неправомірним.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року частково задоволений позов ОСОБА_1 :
- визнана протиправною, викладена у відповіді №15431/15102/П-02/8-1500/23 від 14.06.2023 року, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з 90 % суддівської винагороди працюючого судді та стажу судді, який дає право на отримання грошового утримання судді у відставці;
- визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №155350006677 від 23.05.2023 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 року по 15.10.1980 року, половину часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1981 по 26.06.1986, період роботи на посаді судді з 22.06.1987 р. по 16.03.2023 р., з урахуванням роботи на посаді виконуючого обов`язки народного судді Малиновського районного народного суду м. Одеси з 06.03.1987 р. по 21.06.1987 р.;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від суми суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Територіально управління Державної судової адміністрації в Одеській області від 22.03.2023 р. № 569/23-вих., починаючи з 18.03.2023 року, з урахуванням фактично сплачених сум;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 у справі №420/14484/23 та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та матеріалам справи, що призвело до порушення судом першої інстанції норм  матеріального права.
Так, апелянт звертає увагу на те, що статтею 137 Закону України №1402-VIII чітко визначені види роботи, які зараховуються  до стажу роботи на посаді судді, на що суд першої інстанції не звернув уваги.
Посилається апелянт і на роз`яснення Вищої Ради Правосуддя та Верховного Суду, викладені у листі від 05.11.2018 № 41783/0/9-18 «Про зарахування (перерахунку) стажу роботи на посаді судді», відповідно до яких при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання).
Закон Української РСР від 05.06.1981 № 2022-X «Про судоустрій Української РСР» (далі - Закон № 2022-X) у період з 26.06.1981 до 01.12.1989 не встановлював жодних вимог щодо стажу роботи кандидатів у судді і народних засідателів при обранні на посаду вперше.
Згідно зі ст. 55 Закону № 2022-X суддею і народним засідателем міг бути обраний кожний громадянин Української РСР, який досяг на день виборів 25 років. 
З огляду на зазначене, судді, якого було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2022-X на день їх призначення, стаж рахується з дня обрання на посаду судді.
Оскільки, відповідно до матеріалів справи, позивач вперше обраний народним суддею Малиновського районного народного суду м. Одеси 06.03.1987, а законодавством чинним на той час не встановлювалось жодних вимог щодо стажу роботи кандидатів у судді і народних засідателів при обранні на посаду вперше та як наслідок стаж на посаді судді рахується з дня обрання на посаду судді, а саме з 06.03.1987.
З урахуванням наведеного, апелянт вважає, що були відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання пенсійного органу зарахувати у стаж роботи, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби та половину строку навчання за денною формою.
За вказаних обставин, апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, суперечить нормам матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовної заяви.
14.12.2023 позивач подав заяву про апеляційний розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив про те, що відзив на апеляційну скаргу пенсійного органу він подавати не буде.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що рішенням Вищої Ради Правосуддя 16.03.2023 №217/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку. Також в рішенні Вищої Ради Правосуддя 16.03.2023 №217/0/15-23  встановлено, що на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку, становить 40 років 04 місяця 15 днів ( а.с. 33).
Відповідно до матеріалів справи, 13.04.2023 позивач звернувся до апелянта із заявою про призначення довічного грошового утримання судді в відставці, до якої додав, серед іншого, довідку про заробітну плату, документи про виконання роботи, яка надає право на певний вид пенсії, трудову книжку або документи про стаж, що підтверджено розпискою – повідомленням про прийняття заяви від 13.04.2023 вх. № 2593 ( а.с.60).
23.05.2023 рішенням Малиновського об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі за №155350006677 проведений перерахунок пенсії (перехід з виду на вид) на довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого повний страховий стаж позивача складає 43 роки 07 місяців 23 дн, у тому числі стаж судді – 35 років 06 місяців 26 днів, загальний процент розрахованої пенсії від заробітку – 80 % (а.с. 61).
Відповідно до матеріалів справи - Форми РС (а.с. 62) - алгоритм розрахунку стажу позивача щодо щомісячного грошового  утримання суддям повний страховий стаж складає 43 роки 07 місяців 23 дні, який включає:
- період 12.09.1977 - 01.06.1978 – 8 місяців 20 днів; 
- період 10.11.1978 - 15.10.1980 – військова служба строкова ( 1 рік 11 місяців 6 днів); 
- період 01.09.1981 - 26.06.1986 – навчання в юридичному вузі ( 4 роки 9 місяців 26 днів);
- період 01.08.1986 - 05.03.1987 – 7 місяців 5 днів;
- період 06.03.1987 - 31.12.2003 – судді (16 років 9 місяців 26 днів);
- період 01.04.2004 - 31.12.2022 – судді (18 років 9 місяців 0 днів).
Також, відповідно до матеріалів справи (а.с. 34), 31.05.2023 позивач звернувся до апелянта із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди з 18.03.2023 року, оскільки рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області № 155350006677 від 23.05.3023 здійснений перерахунок пенсії за віком, яку він отримував з липня 2020 року, при цьому призначено щомісячне довічне грошове утримання, починаючи з 18.03.2023 до 09.07.2025 та з 10.07.2025 і довічно, як судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VІІІ), в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи на посаді судці - 35 років, 6 місяців та 26 днів. 
У заяві від 31.05.2023 позивач заначив, що, приймаючи вказане рішення пенсійний орган:
- не врахував інший стаж його роботи на посаді судді, а саме роботу в якості виконуючого обов`язки народного судді народного суду Малиновського району м. Одеси з 06.03.1987 до 21.06.1987 ( 3 місяця і 15 днів), роботу на посаді судді з 22.06.1987 до 17.03.2023 (35 років, 8 місяців та 26 днів);
- не врахував у стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 до 15.10.1980 (1 рік 11 місяців 5 днів) та половину часу навчання за денною формою у Одеському держаному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1981 до 28.06.1986 (2 роки 5 місяців). 
Посилаючись на розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який міститься у в рішенні Вищої Ради Правосуддя від 16.03.2023 №217/0/15-23 та численні правові позиції Верховного Суду, позивач  вказав у заяві від 31.05.2023, що загальний стаж роботи, який надає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, становить понад 40 років, а саме - 40 років 4 місяці і 15 днів, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має йому виплачуватись в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді ( а.с. 34).
14.06.2023 листом за № 15431-15102/Л-02/8-1500/23 (а.с. 43) апелянт повідомив позивача про те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ визначені вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 4 ст. 142 Закону). Позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації; України в Одеській області від 22.03.2023 №569/23-вих. виходячи з розрахунку 80% суддівської винагороди, та розмір становить 129 796,25 грн., де: основний розмір — 129273,00 грі (161591,25 грн. х 80 %), пенсія за особливі заслуги перед Україною — 523,25 грн. Стаж на посаді судді визначено вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на цей час підстав не має (а.с.43).
Вирішуючи спір та частково задовольняючи  позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом № 1402-VIII, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) (постанови ВП ВС від 17.09.2020 у справі №9901/302/19, від 08.10.2020 по справі № 9901/537/19), що також враховано і в рішенні Вищої Ради Правосуддя від 16.03.2023 № 217/0/15-23.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 р. (надалі – Закон №1402-VIІІ в редакції чинній на час прийняття ВРП рішення №217/0/15-23 від 16.03.2023).
Відповідно до статті 137 Закону №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону №1402-VIІІ, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( ч. 2 ст. 142 Закону №1402-VIІІ).
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIІІ).
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 5 ст. 142 Закону №1402-VIІІ).
Відповідно до абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). 
Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України затверджений Постановою Правління Пенсійного Фонду України №3-1 від 25.01.2008, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891 (надалі Порядок №3-1 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин – 13.04.2023 – дата подання заяви до пенсійного органу).
Відповідно до абзацу 1 п. 2 розділу І Порядку №3-1, заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи. 
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №3-1, щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.
У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.
Відповідно до абзацу 1 пункту 4 розділу І Порядку №3-1, днем звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання та документів, перелік яких наведено в розділі ІІ цього Порядку. 
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку №3-1, під час подання заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання особою пред`являється паспорт громадянина України.
У разі відсутності в паспорті громадянина України інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків особою надається документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).
Особа може пред`явити копію документа, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, у тому числі і в електронній формі.
У заяві про призначення щомісячного довічного грошового утримання зазначається інформація про задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування), для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».
Документи, що містять відомості (інформацію), які є у володінні держави, не подаються.
Інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.
Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку №3-1 встановлено, що до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються:
- копія рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади;
- копія рішення Конституційного Суду України про звільнення судді Конституційного Суду України з підстав, встановлених пунктами 1, 4 частини другої статті 149-1 Конституції України;
- копія розпорядження Голови Конституційного Суду України (судді, який виконує його обов`язки) про припинення з суддею Конституційного Суду України трудових відносин, ухваленого у зв`язку з припиненням повноважень судді Конституційного Суду України з підстав, встановлених пунктами 1, 2 частини першої статті 149-1 Конституції України;
- документи про страховий стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;
- довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) / довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді Конституційного Суду України), видана судом, з якого суддя вийшов у відставку, або Конституційним Судом України (далі - відповідний суд), з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді;
- розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (додаток 4);
- документи, що засвідчують особливий статус особи:
- посвідчення учасника війни, учасника бойових дій, постраждалого учасника Революції Гідності (в період до видачі посвідчення - довідка, видана структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання), особи з інвалідністю внаслідок війни, члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, члена сім`ї загиблого, документи, що підтверджують наявність заслуг, передбачених статтею 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (для підвищення пенсії згідно зі статтями 12 – 16-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»);
- документи, що засвідчують статус особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною (для підвищення пенсії згідно зі статтею 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»), або документи, що підтверджують особливі заслуги перед Україною (для встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною»);
- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для встановлення додаткової пенсії згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»);
- посвідчення жертви нацистських переслідувань (для встановлення підвищення згідно із Законом України «Про жертви нацистських переслідувань»).
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 розділу ІІІ Порядку №3-1, при поданні заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання в паперовій формі документи надаються в оригіналах.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 3-1).
Орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 4 розділу IІІ Порядку № 3-1).
Перевіряючи висновки суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги  апеляційний суд зазначає таке.
Положеннями абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» чинного Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). При цьому, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. ( ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIІІ). 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19 зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.
Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону № 1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою  статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами. Частина друга  статті 137 Закону № 1402-VIII  прийнята на покращення соціального захисту суддів як висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту і передбачає додаткову можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а не альтернативну можливість вибору стажу, адже в абзаці четвертому пункту 34 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) (аналогічна позиція висловлена у постанові ВП ВС від 08.10.2020 по справі № 9901/537/19).
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.
Як підтверджено матеріалами справи, рішенням Вищої Ради Правосуддя від 16.03.2023 №217/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку, при цьому вказано, що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді, який дає йому право на відставку становить 40 років 04 місяця 15 днів. (а.с. 33).
Оскаржуваним рішенням Малиновського ОУ ПФУ в м. Одесі за № 155350006677 від 23.05.2023 у зв`язку з переходом з пенсії за віком та на підставі заяви ОСОБА_1 призначено  довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», врахувавши наявність у позивача 35 р. 06 міс. 26 дн. стажу судді , який включає періоди з 06.03.1987 по 31.12.1987 р. та з 01.04.2004  по 31.12.2022 р. ( а.с. 62).
За позицією позивача при прийнятті вказаного рішення відповідач протиправно не врахував стаж роботи, який дає йому право на відставку, зокрема, періоди його роботи: 
- в якості виконуючого обов`язки народного судді народного суду Малиновського району м. Одеси з 06.03.1987 до 21.06.1987 ( 3 місяця і 15 днів); 
- проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 до 15.10.1980 (1 рік 11 місяців 5 днів); 
- половину часу навчання за денною формою у Одеському держаному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1981 до 28.06.1986 (2 роки 5 місяців); 
- роботу на посаді судді з 22.06.1987 до 17.03.2023 (35 років 8 місяців та 26 днів).
Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відхиляє як помилкову, позицію пенсійного органу стосовно того, що зарахування виключно періоду роботи позивача на посаді судді, відповідає положенням статі 137 Закону України № 1402-VIII, чинної на час проведення такого перерахунку.
Як правильно встановив суд першої інстанції, оскільки апелянтом зараховано до стажу роботи судді період роботи позивача на посаді судді, починаючи з 06.03.1987 до 31.12.2003, тому до спірного загального періоду стажу роботи позивача на посаді судді включена робота на посаді виконуючого обов`язки народного судді Малиновського районного народного суду м. Одеси з 06.03.1987 до 21.06.1987, що також підтверджено розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Малиновським районним судом міста Одеси від 11.04.2023, згідно з яким стаж роботи станом на 16.03.2023 включає посаду судді - в.о. народного судді Малиновського районного народного суду м. Одеси – з 06.03.1987 до 21.06.1987. 
Як правильно встановив суд першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не спростовано доводами апеляційної скарги, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 за №№ № 9-27, починаючи з 22.06.1987 до 16.03.2023 ОСОБА_1 працював на посаді народного судді Малиновського райсуду, судді Малиновського райсуду м. Одеси, що також підтверджено Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Малиновським районним судом міста Одеси від 11.04.2023, згідно з яким стаж роботи станом на 16.03.2023 року включає посади судді Малиновського районного народного суду м. Одеси, судді Малиновського районного суду м. Одеси у період з 22.06.1987 до 16.03.2023.
З огляду на вказані обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо протиправного не включення до стажу роботи позивача на посаді судді період його роботи з 22.06.1987 до 16.03.2023 на посадах народного судді Малиновського райсуду, судді Малиновського райсуду м. Одеси.
При цьому, апелянт, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надав доказів щодо обґрунтованості включення до стажу роботи позивача на посаді судді лише періоди з 06.03.1987 до 31.12.2003 (16 років 9 місяців 26 днів) та з 01.04.2004 до 31.12.2022 (18 років 9 місяців 0 днів).  
Перевіряючи висновки суду першої інстанції та доводи апелянта щодо наявності підстав для зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії та половини часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова, апеляційний суд зазначає таке.
На час обрання ОСОБА_1 народним суддею (1987 рік) питання визначення стажу роботи на посаді судді не було врегульовано, а тому норми пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII не застосовуються.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із частиною першої статті 25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року №1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на час видання Президентом України Указу від 10 липня 1995 року N 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28 червня 1996 року).
Відповідно до пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.
Згідно з частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.
Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Згідно із статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року N 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом №2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Крім того, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою Радою Правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4448/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 140/263/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 686/10100/15-а.
Як вбачається з рішення Вищої Ради Правосуддя № 217/0/15-23 від 16.03.2023, яким ОСОБА_1 звільнено з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку, то до стажу роботи позивача, який надає йому право на відставку судді, зараховано період проходження строкової військової служби та половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.
Відповідно до наявних у справі копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с. 14-23) у записі під номером 4 значиться «служба в Советской Армии с 10.ХІ.78 - 15.ХІ.80», а згідно військового квитка НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с. 24-28) проходження військової служби вказано з 10.11.1978 до 15.11.1980. 
У розрахунку апелянта щодо стажу позивача для призначення щомісячного грошового утримання суддям (форма РС-право № 155350006677) (а.с. 62) також вказано проходження строкової військової служби у період з 10.11.1978-15.10.1980 (1 рік 11 місяців 6 днів).
Щодо періоду навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова, то відповідно до записів під № 5-6 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивача вказаний період з 01.09.1981 до 01.07.1986, згідно з дипломом НОМЕР_3 , виданого Одеським держаним університетом ім. І.І. Мечникова (а.с. 29), а також з розрахунку апелянта щодо стажу позивача для призначення щомісячного грошового утримання суддям (форма РС-право № 155350006677) (а.с. 62) період навчання в юридичному вузі складає з 01.09.1981-26.06.1986 (4 роки 9 місяців 26 днів).
Отже, як правильно встановив суд першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби в лавах радянської армії, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.
Вказані висновки, як правильно зауважив суд першої інстанції, узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, що відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування судом при розгляді цієї справи.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції  та доводи апеляційної скарги щодо дій пенсійного органу в частині призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 % від суддівської винагороди, замість 90 % від розміру суддівської винагороди, апеляційний суд зазначає таке.
Апеляційний суд вважає правильним, при вирішенні даного спірного питання, застосування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20, від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20, від 15.02.2022 у справі № 340/161/21, від 02.08.2022 у справі №620/6361/20, від 26.01.2023 у справі № 500/6626/21, від 30.03.2023 у справі №280/8853/20, від 11.04.2023 у справі № 200/8353/20-а та від 09.05.2023 у справі № 580/112/21, в яких Верховний Суд дійшов такого висновку: “ … до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону. Таким чином, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами. Відповідно, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою  ст. 142 Закону №1402-VIII. Також, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону №2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом № 1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.».
Як вказувалось раніше, частиною 3 статті 142 Закону №1402-VІІI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Оскаржуваним рішенням №155350006677 від 23.05.2023 позивачу нараховане довічне грошове утримання, розміром 80 % від суми грошової винагороди діючого суддів, враховуючи наявність у позивача 35 років 06 міс. 26 днів стажу судді.
Оскільки під час розгляду справи суд першої інстанції правильно встановив неправомірне не зарахування позивачу до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 до 15.10.1980 (1 рік 11 місяців 5 днів), половини часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1981 до 26.06.1986, роботу на посаді судді з 22.06.1987 до 16.03.2023 р., в також враховуючи, що в рішенні Вищої Ради Правосуддя від 16 березня 2023 року № 217/0/15-23, зазначено, що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи позивача, який дає йому право на відставку, становить 40 років 4 місяці 15 днів, тобто повних 40 років на посаді судді,  апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розмір довічного грошового утримання позивача – судді у відставці згідно з ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII повинен складати 90 % суддівської винагороди (50 % + 40% (20 відпрацьованих років понад 20 років х 2%), обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, а тому призначене позивачу грошове утримання підлягає перерахунку.
Отже викладені апелянтом, як в апеляційній скарзі, так і у листі №15431/15102/П-02/8-1500/23 від 14.06.2023 підстави щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90 % суддівської винагороди працюючого судді та стажу судді, який дає право на отримання грошового утримання судді у відставці є протиправними, оскільки суперечать фактично встановленим обставинам та законодавству, чинному на час виникнення спірних правовідносин.
Оскільки під час прийняття рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 № НОМЕР_4 від 23.05.2023 апелянт неправомірно визначив відсотковий розмір 80 % щомісячного грошового утримання та розмір призначеного  щомісячного довічного грошового утримання внаслідок не врахування до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 до 15.10.1980, половини часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1981 до 26.06.1986, роботу на посаді судді з 22.06.1987 до 17.03.2023, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання даного рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Враховуючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, які підтверджені матеріалами справи, апеляційний суд погоджується з необхідністю виходу за межі позовних вимог з метою належного захисту порушеного права позивача, та як наслідок зобов`язання  апелянта зарахувати позивачу до стажу роботи, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 до 15.10.1980, половину часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1981 до 26.06.1986, період роботи на посаді судді з 22.06.1987 до 16.03.2023, з урахуванням терміну роботи на посаді виконуючого обов`язки народного судді Малиновського районного народного суду м. Одеси з 06.03.1987 до 21.06.1987, а також зобов`язання пенсійного територіального органу здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від суми суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області від 22.03.2023 №569/23-вих., починаючи з 18.03.2023, з урахуванням фактично сплачених сум.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 2-12, 72-79, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року у справі №420/14484/23 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 16.01.2024

Суддя-доповідач 		С.Д. Домусчі	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький