УХВАЛА
 
09 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 2-747/11
 
провадження № 61-17738ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її                                   представником - адвокатом Турутею Захаром Олеговичем, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»                         в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2013 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (як фізичної особи та фізичної                                      особи - підприємця), ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за генеральною кредитною угодою від 12 травня 2008 року № 07-01-90-08: за кредитним договором від 12 травня 2008 року                                          № 010-2/07-01-0421-08 у розмірі 659 240,59 доларів США, з яких:                                                      476 254,17 доларів США - заборгованість за кредитом;                                                                         182 986,42 доларів США - заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0422-08 у розмірі 118 266,07 доларів США,                       з яких: 86 165,77 доларів США - заборгованість за кредитом;                                                                           32 100,30 доларів США - заборгованість за відсотками; за кредитним договором                    від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0811-08 у розмірі 1 527 311,31 грн, з яких:  986 461,30 грн - заборгованість за кредитом; 540 850,01 грн - заборгованість                       за відсотками; за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року                                                                    № 010-2/07-01-0812-08 у розмірі 473 688,15 грн, з яких:                                                                               312 243,74 грн - заборгованість за кредитом; 161 444,41 грн - заборгованість                             за відсотками, а всього - 8 215 610,20 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2017 року замінено стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі - ТОВ «ФК «Форінт»).
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами.
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова           від 09 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами задоволено.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2013 року скасовано за нововиявленими обставинами та ухвалено нове судове рішення.
Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (як фізичної особи та фізичної                                      особи - підприємця), ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за генеральною кредитною угодою від 12 травня 2008 року                                № 07-01-90-08: за кредитним договором від 12 травня 2008 року                                                          № 010-2/07-01-0421-08 у розмірі 659 240,59 доларів США, з яких:                                                      476 254,17 доларів США - заборгованість за кредитом;                                                                              182 986,42 доларів США - заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0422-08 у розмірі 118 266,07 доларів США,                    з яких: 86 165,77 доларів США - заборгованість за кредитом;                                                                   32 100,30 доларів США - заборгованість за відсотками; за кредитним договором                від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0811-08 у розмірі 1 527 311,31 грн, з яких:                                                                         986 461,30 грн - заборгованість за кредитом; 540 850,01 грн - заборгованість                           за відсотками; за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року                                                          № 010-2/07-01-0812-08 у розмірі 473 688,15 грн, з яких:                                                                                  312 243,74 грн - заборгованість за кредитом; 161 444,41 грн - заборгованість за відсотками, а всього - 8 215 610,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 10 серпня 2007 року                                                      № 010-2/07/1-905-07 у розмірі 197 051,67 доларів США.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року,                                      з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Форінт» задоволено частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ «ФК «Форінт» суму заборгованості за генеральною кредитною угодою                                 від 12 травня 2008 року № 07-01-90-08: за кредитним договором від 12 травня                     2008 року № 010-2/07-01-0421-08 у розмірі 659 240,59 доларів США; за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 010-2/07-01-0422-08 у розмірі                                                  118 266,07 доларів США ; за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року                                   № 010-2/07-01-0811-08 у розмірі 1 527 311,31 грн; за кредитним договором                                 від 31 жовтня 2008 року № 010-2/07-01-0812-08 у розмірі 473 688,15 грн,                                            а всього - 8 104 919,37 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Форінт» заборгованість за кредитним договором від 10 серпня 2007 року № 010-2/07/1-905-07 у розмірі                                197 051,67 доларів США.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У грудні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її                                   представником - адвокатом Турутею З. О., на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, який було складено                                     23 листопада 2023 року, вона не отримувала, а з його змістом ознайомилася                                    в Єдиному державному реєстрі судових рішень 22 грудня 2023 року.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Як визначено у частині третій статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку                    є перший після нього робочий день.
 
З огляду на те, що оскаржувана постанова Харківського апеляційного суду прийнята 16 листопада 2023 року (повний текст судового рішення складено 23 листопада 2023 року), тому останнім днем на касаційне оскарження судового рішення,                                є 25 грудня 2023 року.
 
Строк на касаційне оскарження заявником не пропущено, оскільки згідно                                    з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Турутею З. О., відправлена до Верховного Суду                             22 грудня 2023 року, тому підстави для вирішення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення відсутні.
 
Однак, касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
Оскільки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом у березні 2010 року, тому розмір судового збору обчислюється відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року                 № 7-93.
 
Згідно з підпунктом «а» пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України                           «Про державне мито» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом)                          за подання до суду позовної заяви сплачувалось державне мито у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
 
Відповідно до пункту 22.5 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 6.1.1 пункту 6.1                         статті 6 цього Закону для відповідного року (з урахуванням положень                                               пункту 22.4 цієї статті).
 
Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви становила 1 700 грн.
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України                               «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви                   і скарги в розмірі оспорюваної суми та складає 3 400 грн (1 700 грн * 200% =                                      3 400 грн).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Отже, ОСОБА_1 необхідно надати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 3 400 грн.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтею 6 Закону України                «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її                                   представником - адвокатом Турутею Захаром Олеговичем, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              Р. А. Лідовець