ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/21110/23	Головуючий у 1-й інстанції Васильченко В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/241/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
за участі секретаря - Сович Н.А. 
сторін: позивача ОСОБА_1 та
його представника адвоката
Ороновської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/21110/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року, постановлену суддею Васильченко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

                                                            В С Т А Н О В И В:         
        ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. Разом з позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер:6125284500:01:001:3042 площею 0.08 га., яка знаходиться за адресою: с/рада, Лозівська, Тернопільський район, Тернопільська область; нежитлову будівлю, загальною площею 90.7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 12.11.2021 зареєстрований автомобіль CITROEN DS 5, 2013 р.в., об`єм двигуна 1997 см.куб; 01.02.2023 зареєстрований автомобіль PEUGEOT 107, 2010 року випуску, об`єм двигуна 998 см.куб.
       В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що 11.04.2022 до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням позичити йому 10 000 доларів США. Враховуючи, що позивач знав відповідача і на той час у нього була така сума грошей, він погодився позичити йому 10 000 доларів США під 2 відсотки місячних, строк надання позики позичальнику становив 4 місяці з моменту реальної передачі всієї суми. Саме на цих умовах відповідач написав йому розписку. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написав розписку і отримав гроші.
       Відповідач свої зобов`язання не виконав, гроші не повертає. Вважає, що існує ймовірність відчуження відповідачем рухомого та нерухомого для уникнення відшкодування коштів, які були отримані ОСОБА_2 на підставі розписки.
       Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 5 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. 
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми матеріального та процесуального права. 
       Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки накладення арешту на майно відповідача лише обмежує його у відчуженні майна та не перешкоджає ним володіти чи його використовувати.         Вказує на співмірність ризиків, які він понесе у випадку, якщо відповідач вирішить продати чи подарувати майно. Він не зможе примусово виконати рішення суду, оскільки у відповідача буде відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення. 
       Окрім того, відповідно до наявної у нього інформації, дружина відповідача вагітна, та враховуючи наявність на даний момент у відповідача двох дітей, народження третьої дитини надасть йому можливість отримати відстрочку від мобілізації до сил оборони України та виїхати за кордон.
       Забезпечення позову у вигляді арешту майна має забезпечити йому реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь.
       Також вказує, що відповідач використовує транспортний засіб на власний розсуд, тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист та поновлення його порушених прав, оскільки експлуатація належного транспортного засобу призводить до його зносу, що може негативно вплинути на його технічний стан та ринкову вартість.
       Станом на даний час відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на погашення боргу, розстрочення чи відстрочення його сплати, на його телефонні дзвінки відповідач не відповідає, будь-які спроби зв`язатися з ним іншими способами - ігнорує.
       Відзив у визначений судом термін на апеляційну скаргу не надійшов .
       Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 та його представник адвокат Ороновська О.М. підтримали вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.
       Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 0600078811240, яке повернулося в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною нею адресою.
       Днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. (пункт 2частина 8 статті 128 ЦПК України).
       Згідно частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Залишаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а захід забезпечення є співмірним з майбутніми заявленими позовними вимогами. Суд вважав, що заявником не було вказано обґрунтованих доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням заявлених позовних вимог та яким чином невжиття вказаного виду забезпечення позову призведе до невиконання судового рішення у разі задоволення позову.
       Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
       Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
       Положеннями ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. Згідно ч. 3 цієї ж статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
       Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.
       Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
       Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
       Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
       При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.
       Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
       Судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір про стягнення коштів за договором позики.
       На обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказував, що існує ймовірність відчуження відповідачем рухомого та нерухомого для уникнення відшкодування коштів, які були отримані ним під розписку, однак заява не містить належного обґрунтування припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених в позові вимог. 
       Крім цього, до заяви не долучено доказів щодо вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт з метою встановлення співмірності заходів із заявленими вимогами. 
       Тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, оскільки вимоги ґрунтуються тільки на припущеннях, а ініційований заявником вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб. 
       Долучені до апеляційної скарги роздруківки скріншотів щодо вартості автомобілів та довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості колегія суддів до уваги взяти не може, оскільки вказані документи не були подані до суду першої інстанції і відповідно не були предметом розгляду суду, а також апелянтом не заявлялося клопотання в апеляційній скарзі щодо долучення даних документів у якості доказів, тому згідно з ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
       Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що накладення арешту на майно відповідача лише обмежує його у відчуженні майна, та не перешкоджає ним володіти чи його використовувати колегія суддів не приймає, оскільки ці доводи жодним чином не відносяться до мети забезпечення позову - утрудненості виконання рішення в разі задоволення позову.
       Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги на те, що дружина відповідача вагітна та народження третьої дитини надасть йому можливість отримати відстрочку від мобілізації до сил оборони України та виїхати за кордон як безпідставні, оскільки це не є обставиною, передбаченою ст.150 ЦПК України, за яких суд зобов`язаний застосувати забезпечення позову.
       Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
       Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 5 грудня 2023 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Повний текст постанови складено 05 лютого 2024 року.

Головуюча                                                                        Н.М. Храпак         
        
Судді:                                                                        Б.О.Гірський                                                  
                                                                               О.З. Костів