Справа № 163/895/23 	Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А. 	
Провадження № 22-ц/802/1216/23  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
29 грудня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (далі – ТзОВ «Волиньелектрозбут») звернулося в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 01 січня 2019 між ТзОВ «Волиньелектрозбут» та споживачем ОСОБА_1 , який проживає в житловому будинку на АДРЕСА_1 , був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електричної енергії з 01 січня 2019 року та оплати рахунків ТзОВ «Волиньелектрозбут» з 01 січня 2019 року.
ОСОБА_1 є фактичним споживачем електричної енергії ТзОВ «Волиньелектрозбут», користується послугами з розподілу електричної енергії, є власником особового рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на його ім`я 25 вересня 2020 року. 13 серпня 2018 року точці приєднання за вказаною адресою відповідно до вимог ПРРЕЕ було присвоєно ЕІС-код точки розподілу 62Z1126901726781.
Споживач ОСОБА_1 належним чином не виконує своїх обов?язків по оплаті наданих комунальних послуг, внаслідок чого заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію станом на 01 березня 2023 року складає 10 115,76 грн. Станом на 06 березня 2023 року споживачу виставлено рахунок по оплаті за спожиту електричну енергію № 569710 на суму 10 115,76 грн.
27 вересня 2022 року ТзОВ «Волиньелектрозбут» звернулося до Любомльського районного суду Волинської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6 007,44 грн за період з 01 січня 2022 року по 01 вересня 2022 року. 12 жовтня 2022 року Любомльським районним судом Волинської області у справі № 163/1670/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Волиньелектрозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6 007,44 грн. Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 08 листопада 2022 року за заявою ОСОБА_1 судовий наказ у справі 163/1670/22 скасовано.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 у свою користь 10 115,76 грн заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію.
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2023 року у цій справі позов ТзОВ «Волиньелектрозбут» задоволено.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Волиньелектрозбут» 10 115,76 грн заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Волиньелектрозбут» 2 684 грн судового збору.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Волиньелектрозбут» відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Волиньелектрозбут» просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Задовольняючи позов ТзОВ «Волиньелектрозбут», суд першої інстанції врахував, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання перед позивачем по оплаті за надані послуги по постачанню електричної енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 10 115,76 грн, яку слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ТзОВ «Волиньелектрозбут».
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За матеріалами справи судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 є фактичним споживачем електричної енергії, яка надається в будинок АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується копією загальної картки особового рахунку ТзОВ «Волиньелектрозбут» (а. с. 16, 17).
Факт приєднання до договору про постачання електричної енергії споживача ОСОБА_1 підтверджується заявою-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 25 вересня 2020 року, яка підписана особисто ОСОБА_1 (а. с. 51).
Відповідно до поданої позивачем копії рахунку за електроенергію № 569710 від 06 березня 2023 року заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_2 складає 10 115,76 грн (а. с. 18).
Також судом встановлено, що 06 березня 2023 року ТзОВ «Волиньелектрозбут» надіслало на адресу відповідача ОСОБА_1 повідомлення про сплату за електричну енергію згідно з рахунком № НОМЕР_2 та вказало на необхідність здійснення оплати в 10-ти денний термін від дня отримання рахунку, але не пізніше 20 числа поточного місяця відповідно до пункту 4.12 розділу 4 ПРРЕЕ. Зазначене поштове відправлення вручене відповідачу ОСОБА_1 , що останній не заперечує.
Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема,  сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Як передбачено частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.  Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.
У пункті 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі – ПРРЕЕ), визначено, що споживання електричної енергії - користування електричною енергією споживачем за допомогою електрообладнання для задоволення потреб споживача відповідно до укладених договорів; споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Пунктом 5.5.5. ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів), сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно з частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Судом встановлено, що позивач ТзОВ «Волиньелектрозбут» на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і заяви – приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, яка підписана споживачем ОСОБА_1 25 вересня 2020 року, є постачальником електричної енергії до житлового будинку відповідача ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 10-15, 51).
За цією адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 і згідно з рахунком за електроенергію № 569710 від 06 березня 2023 року станом на 01 березня 2023 року заборгованість по оплаті за електроенергію складає 10 115,76 грн (а. с. 18).
Про те, що цей розмір не був меншим від заявленого підтверджено загальною карткою по особовому рахунку (а. с. 16).
Крім того, відповідач не оспорив і не спростував заявлений розмір заборгованості по оплаті за надані комунальні послуги ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач як споживач послуг не виконує своїх обов?язків по оплаті послуг по постачанню електричної енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ТзОВ «Волиньелектрозбут».
Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81 ЦПК України).
Всупереч зазначених вимог закону відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які свідчили б про відсутність правових підстав для стягнення з нього в користь позивача заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність судового рішення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді