УХВАЛА
26 лютого 2024року
м. Київ
справа № 607/11163/22
провадження № 61-1991ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Матус Тарас Анатолійович, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.
Заочним рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2023 року позов задоволено, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, які надавались до квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 121 кв. м за період з 21 квітня 2020 року 
по 15 серпня 2022 року у розмірі 49 255,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 12 960,49 грн, а також три проценти річних у розмірі 2 325,12 грн.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 13 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2023 залишено без задоволення.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2023 року в частині відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, які надавались до квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 121,0 кв. м за період з 21 квітня 2020 року по 15 серпня 2022 року змінено, зменшено розмір стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування вказаних витрат з 49 255,80 грн до 12 188,56 грн. Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2023 року в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
У лютому 2024 року через підсистему Електронний Суд ЄСІТС представник  ОСОБА_1 - адвокат Матус Т. А. подав касаційну скаргу на постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у цивільній справі № 607/11163/22, в якій просить вказану постанову скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення 
(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українимістить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.
Ціна позову у справі № 607/11163/22 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 = 757 000 грн, де 3 028 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року).
Заявник вказує, що справа для нього виняткове значення.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у тому числі не встановлено, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1 . 
Позивач мав можливість доводити свої вимоги в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору.
Сама по собі незгода із встановленими судом обставинами та наданою оцінкою доказам не свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Матус Тарас Анатолійович, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 січня 2024 року в справі № 607/11163/22.
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     В. В. Шипович
                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                            Є. В. Синельников