ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року	Львів	Справа № 380/17781/23 пров. № А/857/21664/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                             Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                Іщук Л.П.,
                                                                                         Обрізка І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Брильовський Р.М.), ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Львові 25 жовтня 2023 року у справі № 380/17781/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

31.07.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , просив: визнати протиправним та скасувати наказ В/Ч НОМЕР_1 від 01.06.2023 №611-АД про преміювання військовослужбовців В/Ч НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у травні 2023 року в частині, що стосується позивача; зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби у травні 2023 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Порядок № 260 хоч і допускає можливість позбавлення військовослужбовця премії за місяць, у якому відповідна постанова суду надійшла у військову частину, та за місяць вчинення правопорушення (прибуття на службу в нетверезому стані), проте містить пряму заборону позбавлення премії військовослужбовців за одне допущене порушення протягом кількох місяців, тобто більш як за один місяць. Суд першої інстанції вказав, що чинним законодавством України встановлено пряму заборону притягнення особи до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений частиною 1 статті 122 КАС України. Скаржник вказує, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 М64-0Д від 26.03.2023 «Про результати службового розслідування за фактом перебування на військовій службі в нетверезому стані військовослужбовця, призваного по мобілізації ОСОБА_1 » та притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а також результати службового розслідування стали підставою для невиплати розивачу щомісячної премії за березень (місяць у якому було здійснене правопорушення) в повному обсязі відповідно до аб.2 п.5 розділу XVI «Преміювання» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. Скаржник зазначає, що постановою Яворівського районного суду Львівської області від 0.04.2023 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 72-10 КУпАП, що стало підставою для зняття позивачу щомісячної премії за травень 2023 року, відповідно до абзацу п.5 розділу XVI «Преміювання» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. Скаржник вважає, що діяв на підставі та в межах повноважень, визначених наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 за факт вживання алкогольних напоїв на території військової частини НОМЕР_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності наказом військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2023 №64-ОД та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».
Також за результатами проведеного розслідування ОСОБА_1 не виплатили щомісячну премію за березень 2023 у повному обсязі за сам факт вживання алкогольних напоїв на території військової частини.
Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2023 №372-АД «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у березні 2023 року» ОСОБА_1 не виплачено премію за березень місяць 2023 року у зв`язку з його перебуванням на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння.
Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 10 травня 2023 року підтверджено факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 №611-АД «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у травні 2023 року» ОСОБА_1 не виплачено премію за травень місяць 2023 року з підстав надходження 26.05.2023 вх. №3486 до військової частини НОМЕР_1 постанови Яворівського районного суду Львівської області від 10.04.2023 у справі №944/1667/23 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за перебування 07 березня 2023 року о 14 год 00 хв в стані алкогольного сп`яніння на території військової частини НОМЕР_1 .
Вважаючи протиправним наказ військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 №611-АД в частині, що стосується ОСОБА_1 , останній звернувся з позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до положень статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі – Порядок №260).
Порядок преміювання встановлений у розділі XVI Порядку №260 відповідно до пункту 1 якого, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Відповідно до пункту 3 розділу XVI Порядку №260 виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Згідно з пунктом 5 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках, зокрема: за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення; у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини.
Наведе вище правове регулювання встановлює цілком визначений порядок, згідно якому за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) премії не виплачуються за місяць, у якому здійснено таке порушення. 
Забороняється не виплачувати премію військовослужбовцям або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне й те саме допущене порушення (пункт 6 розділу XVI Порядку №260).
Заборона накладати кілька дисциплінарних стягнень за одне правопорушення встановлена і статтею 91 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що у спірному випадку правопорушення позивача виразилося в тому, що 07.03.2023 позивач перебував на військовій службі у військовій частині в стані алкогольного сп`яніння.
Вбачаючи ознаки адміністративного правопорушення в діях позивача, командуванням військової частини складений протокол МЦМБ №15 про військове адміністративне правопорушення від 15 березня 2023 року за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За результатами розгляду вказаного протоколу постановою Яворівського районного суду Львівської області від 10.04.2023 у справі №944/1667/23 позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення («Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів») та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Вказана постанова надійшла до військової частини НОМЕР_1 26.05.2023, що стало підставо для зняття позивачу щомісячної премії за травень 2023 року відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 №611-АД «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у травні 2023 року».
З огляду на вказане нормативно-правове регулювання, пряму заборону притягнення особи до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки фактичні обставини справи підтверджують, що знаходження позивача на території військової частини в стані наркотичного сп`яніння мало місце 07.03.2023 і у березні 2023 року відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2023 №372-АД «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у березні 2023 року» позивачу не було виплачено премії, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності та скасування наказу військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 №611-АД в частині, що стосується позивача.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Щодо аргументів скаржника про пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними з таких міркувань.
Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Рапортом від 12.06.2023 позивач звернувся до відповідача з проханням надати інформацію у зв`язку з чим було не нараховано та не виплачено грошове забезпечення в неповному обсязі за березень та травень місяці 2023 року та надати належним чином завірені документи, що стали підставою для цього.
У відповідь на поданий рапорт листом військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2023 №4445 повідомлено, що відповідно до витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у травні 2023 року» №611-АД не виплачено та ненараховоно премію за травень місяць 2023 року з підстав надходження 26.05.2023 вх. №3486 до військової частини НОМЕР_1 постанови Яворівського районного суду Львівської області від 10.04.2023 року у справі №944/1667/23 та надано довідку про розмір виплаченого грошового забезпечення.
28.06.2023 позивач звернувся до відповідача з рапортом з проханням скасувати наказ від 01.06.2023 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у травні 2023 року» №611-АД в частині, що стосується позивача та виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби у травні місяці 2023 року
11.07.2023 позивач отримав відмову у задоволені вказаного рапорту, що стало підставою для звернення з позовом до суду 30.07.2023, а тому строк на апеляційне оскарження не пропущений.
Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі                        № 380/17781/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко