УХВАЛА
 
25 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 552/2073/23
провадження № 61-1193ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гришко Інни Юріївни на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються 
з нього на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2021 року з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення ним повноліття.
 
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2021 року на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
Виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Полтави на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2021 року 
№ 552/4201/21 відкликано.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року  апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 червня 2023 року задоволено.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 червня 2023 року скасовано. Ухвалено нове.
У задоволенні позову ОСОБА_1   до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 610,40 грн.     
18 січня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гришко І. Ю. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року (надійшла до суду 22 січня 2024 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У постанові Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року вказано, що повний текст постанови виготовлено 18 грудня 2023 року, отже  останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 17 січня 2024 року (середа).
Представник заявника звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 18 січня 2024 року, тобто з пропуском строку касаційного оскарження.
Представник заявник не заявив відповідного клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначив, що ОСОБА_1 отримав копію постанови отримав 04 січня 2024 року, однак не надав доказів дати отримання даної постанови.
Оскільки, представник заявника не заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та не надав доказів дати отримання копії оскаржуваної постанови, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання та доказів поважності пропуску строку на касаційне оскарження.
Також, касаційна скарга залишається без руху з огляду на таке.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга представника заявника не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги 
з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гришко Інни Юріївни на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць