ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2024 року	Львів	Справа № 380/4553/23 пров. № А/857/21743/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                            Качмара В.Я.,
                                                                      Пліша М.А.,
з участю секретаря судового засідання          Єршової Ю.С.,
представника позивача                              Поронюка І.Б.,
представника відповідачів                              Цинайко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року  у справі № 380/4553/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов`язання працевлаштування (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Крутько О.В. в м. Львові Львівської області 12.10.2023 о 10:26 год., повний текст складено 17.10.2023), -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Львівської обласної прокуратури (далі – також відповідач 1), керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської обласної прокуратури (далі –також відповідач 2) в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:
-          визнати протиправним і скасувати наказ Львівської обласної прокуратури від 03 лютого 2023 року № 168к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити ОСОБА_1 на роботі; 
-          стягнути з відповідача 1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу; 
-          зобов`язати відповідачів працевлаштувати ОСОБА_1 на роботу у Стрийській окружній прокуратурі Львівської обласної прокуратури на посаду державної служби на умовах безстрокового трудового договору.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, оскільки вважає, його необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційних вимог, покликається на те, що відповідач у справі був зобов`язаний звільнити її із займаної посади та одночасно працевлаштувати в новоутвореній Стрийській місцевій прокуратурі, а згодом в Стрийській окружній прокуратурі Львівської обласної прокуратури. При створенні Стрийської місцевої прокуратури та Стрийської окружної прокуратури усі посади в зазначених вище органах були вакантними, однак роботодавець не запропонував переведення на жодну із вакантних посад, що підтверджується актом про відмову від підписання попередження про майбутнє звільнення із займаної посади від 10.07.2014 р., та не вчинив інших дій щодо її працевлаштування. Позивачка звертає увагу, що інших працівників, що займали посади державної служби було звільнено та одночасно переведено з районних прокуратур до місцевих та в подальшому до окружних прокуратур.
Представник відповідачів скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просив в задоволенні такої відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.
В судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник відповідачів проти задоволення такої заперечувала.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 наказом Стрийського міжрайонного прокурора від 01.02.2007 № 48 призначена на посаду спеціаліста І категорії Стрийської міжрайонної прокуратури, 01.02.2007 прийняла Присягу державного службовця.
Згідно наказу в.о. Стрийського міжрайонного прокурора № 6 по Стрийській міжрайонній прокуратурі від 31.05.2012 у зв`язку з ліквідацією Стрийської міжрайонної прокуратури позивача звільнено з займаної посади спеціаліста І категорії Стрийської міжрайонної прокуратури Львівської області з 31.05.2012.
Наказом  Стрийського міжрайонного прокурора № 1 по Стрийській міжрайонній прокуратурі від 01.06.2012 ОСОБА_1 призначено на посаду спеціаліста І категорії Стрийської міжрайонної прокуратури Львівської області з 01.06.2012.
Згідно Структури та штатної чисельності Прокуратури Львівської області, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 08.10.2012 № 144ш, у Стрийській міжрайонній прокуратурі було передбачено 2 посади спеціаліста І категорії.
Наказом Генерального прокурора України від 24.06.2014 № 48ш скорочено у структурі та штатному розписі органів прокуратури Львівської області 48 штатних одиниць та зараховано їх до резерву Генеральної прокуратури України з відповідним фондом заробітної плати, зокрема спеціаліста 1 категорії Стрийської міжрайонної прокуратури.
10.07.2014 позивачку попереджено про майбутнє звільнення з займаної посади спеціаліста І категорії Стрийської міжрайонної прокуратури Львівської області у зв`язку з скороченням чисельності працівників та штатного розпису на підставі наказу Генерального прокурора України від 24.06.2024 № 48ш відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП) за п. 1 частини першої статті 40 КЗпП.
Від підписання попередження ОСОБА_1 відмовилась, про що складено акт від 10.07.2014 про відмову від підписання попередження про майбутнє звільнення із займаної посади на підставі п. 1 частини  першої статті 40 КЗпП.
З 04.11.2014 року по 10.08.2017 включно ОСОБА_1 перебувала у додатковій оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (наказ Стрийської міжрайонної прокуратури від 31.10.2014 № 24); з 11.08.2017 по 30.12.2019 включно - перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ керівника Стрийської місцевої прокуратури від 10.08.2017 № 29);  з 31.12.2019 до 30.12.2020 включно – у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості (наказ Прокуратури Львівської області від 28.12.2019 № 2246-к); з 31.12.2020 до 30.12.2021 включно – у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості (наказ Львівської обласної прокуратури від 22.12.2020 № 2491к); з 31.12.2021 до 30.12.2022 включно – у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду (наказ Львівської обласної прокуратури від 29.12.2021).
Наказом Генерального прокурора України від 10.04.2015 № 18ш встановлено у штатному розписі прокуратури Львівської області за рахунок резерву Генеральної прокуратури України посаду спеціаліста 1 категорії Стрийської міжрайонної прокуратури з відповідним фондом заробітної плати.
Наказом Генерального прокурора України від 15.07.2015 № 19ш скорочено у структурі та штатному розписі органів прокуратури Львівської області 169 штатних одиниць і зараховано їх до резерву Генеральної прокуратури України з відповідним фондом заробітної плати, зокрема спеціаліста 1 категорії Стрийської міжрайонної прокуратури -1.
З 15.12.2015 набув чинності у повному обсязі   Закон України від 14.10.2014р. № 1697-VII «Про прокуратуру», статтею 12 якого визначено, що у системі органів прокуратури діють місцеві прокуратури, перелік яких міститься у Додатку до цього   Закону. 
Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 23.09.2015 № 85ш у зв`язку з утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур внесено такі зміни до структури та штатного розпису прокуратури Львівської області: виключено штатні розписи, зокрема Стрийської міжрайонної прокуратури, включено штатні розписи, зокрема Стрийської місцевої прокуратури, встановлено у штатному розписі місцевих прокуратур Львівської області за рахунок резерву Генеральної прокуратури України 315 одиниць з відповідним фондом заробітної плати, а саме у Стрийській місцевій прокуратурі – 29,5 одиниці, у тому числі спеціаліста 1 категорії – 2.
Наказом Генеральної прокуратури України від 10.06.2016 № 72ш скорочено у штатному розписі прокуратури Львівської області 38 одиниць з відповідним фондом заробітної плати, які зараховано до резерву Генеральної прокуратури України, у тому числі спеціаліста 1 категорії Стрийської місцевої прокуратури - 2, встановлено у штатному розписі прокуратури Львівської області за рахунок резерву Генеральної прокуратури України 38 одиниць з відповідним фондом заробітної плати, а саме спеціаліста Стрийської місцевої прокуратури – 2.
Наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 № 46ш затверджено структуру та штатну чисельність апарату Львівської обласної прокуратури.
Наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 № 2ш у зв`язку з утворенням з 15.03.2021 окружних прокуратур і припиненням діяльності шляхом реорганізації місцевих прокуратур внесено зміни до структур і штатних розписів обласних прокуратур, зокрема виключено в структурах та штатних розписах обласних прокуратур такі місцеві прокуратури: у Львівській обласній прокуратурі – Стрийську окружну прокуратуру; затверджено структури та штатну чисельність обласних прокуратур, зокрема і Львівської обласної прокуратури, у Стрийській окружній прокуратурі передбачено 3 посади спеціаліста.
30.12.2022 позивачка подала заяву керівнику Стрийської окружної прокуратури Львівської обласної прокуратури про вихід на роботу з 02.01.2023.
Листом Львівської обласної прокуратури від 02.01.2023 № 07-2вих-23 ОСОБА_1 повідомлено про можливе звільнення з посади спеціаліста 1 категорії Стрийської міжрайонної прокуратури відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» та проінформовано про наявність вакантних посад в органах Львівської обласної прокуратури. А саме зазначено, що станом на 02.01.2023 вакантною посадою в органах Львівської обласної прокуратури є посада спеціаліста Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області на умовах строкового трудового договору на час перебування основного працівника у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Крім цього, повідомлено, що станом на 02.01.2023 в органах Львівської обласної прокуратури вакантними є посади державної служби вищих підкатегорій згідно переліку, роз`яснено порядок участі у доборі на заміщення цих вакантних посад. Позивачка ознайомлена з попередженням про наступне можливе звільнення.
Наказом Львівської обласної прокуратури від 03.02.2023 № 168к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено 07 лютого 2023 року державного службовця ОСОБА_1 з посади спеціаліста 1 категорії Стрийської міжрайонної прокуратури Львівської області на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Підставою звільнення зазначено наказ Генерального прокурора від 24.06.2014 № 48ш, попередження про звільнення від 02.01.2023№ 07-2 ВИХ-23.
Не погодившись з вищевказаним наказом, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у досліджуваних правовідносинах роботодавець дотримався передбаченої законом процедури звільнення працівника в частині видання попередження про наступне звільнення. Одночасно з попередженням про звільнення позивачці було запропоновано рівнозначну посаду державної служби, від зайняття якої вона відмовилась. Позивачка не покликається на наявність у неї переважного права на залишення на роботі, гарантії щодо заборони щодо звільнення її з займаної посади на дату видання попередження від 02.01.2023 на неї не поширювались.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті до 01.05.2016 визначав Закон України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» (далі – також Закон № 3723-ХІІ).
 Згідно   статті 30 Закону № 3723-XII, процедура звільнення державного службовця на той час регулювалась трудовим законодавством, оскільки названою статтею було передбачено, що крім загальних підстав, передбачених  КЗпП, державна служба припиняється у разі: 1) порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону); 2) недотримання пов`язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтями   16   і   16   1   цього   Закону; 3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону); 4) відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону); 5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону); 6) відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої   статтею 17 цього Закону.
Відповідно трудовим законодавством були визначені такі приписи, як: обов`язок власника або уповноваженого ним органу запропонувати працівнику вакантні посади та перевести його за згодою на іншу роботу у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, а також фактична заборона звільнення працівника без виконання власником такого обов`язку (статті 40, 49-2   КЗпП); заборона звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці; визначення категорій працівників та випадків, коли їм надається переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (стаття 42 КЗпП); гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади); заборони звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років) (частина шоста статті 179 КЗпП), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням (частина третя статті 184 КЗпП).
01.06.2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, натомість набув чинності   Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).
Законом № 889 визначені принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Частиною третьою цієї ж норми визначено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Пунктом четвертим частини першої статті 83 Закону № 889-VIII передбачено, що державна служба може бути припинена за ініціативою суб`єкта призначення.
Згідно пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Відповідно до частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Таким чином, положеннями частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII чітко передбачено обов`язок суб`єкта призначення або керівника державної служби запропонувати державному службовцю, з яким припиняється державна служба на підставі пункту 1 частини першої цієї статті (у зв`язку із реорганізацією), іншу рівнозначну посаду державної служби або нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , яка з 01.06.2012 року перебувала на посаді спеціаліста 1 категорії Стрийської міжрайонної прокуратури Львівської області, 10.07.2014 року була попереджена про майбутнє звільнення з займаної посади у зв`язку з скороченням чисельності працівників та штатного розпису відповідно до статті 49-2 КЗпП України за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП.
Підставою видання попередження був наказ Генерального прокурора України від 24.06.2024 № 48ш. Згідно зазначеного наказу скорочено у структурі та штатному розписі органів прокуратури Львівської області 48 штатних одиниць, зокрема у Стрийській міжрайонній прокуратурі скорочено одну посаду спеціаліста першої категорії.
Зазначене вище попередження не було реалізовано, оскільки на позивачку поширювались гарантії щодо заборони звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (стаття 179 КЗпП).
З 04.11.2014 року по 30.12.2022 включно ОСОБА_1 перебувала у соціальних відпустках.
Протягом зазначеного періоду неодноразово органи прокуратури підлягали реорганізації, структура та штатний розпис у тому числі органу прокуратури, де працювала позивачка, було змінено.
30.12.2022 позивачка подала заяву керівнику Стрийської окружної прокуратури Львівської обласної прокуратури про вихід на роботу з 02.01.2023.
На вказану дату у Стрийській окружній прокуратурі були відсутні вакантні посади, у тому числі спеціаліста 1 категорії (спеціаліста).
Листом Львівської обласної прокуратури від 02.01.2023 № 07-2вих-23 позивачку повідомлено про можливе звільнення з посади спеціаліста 1 категорії Стрийської міжрайонної прокуратури відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII та проінформовано про наявність вакантних посад в органах Львівської обласної прокуратури - посади спеціаліста Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області на умовах строкового трудового договору на час перебування основного працівника у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Крім цього, повідомлено, що станом на 02.01.2023 в органах Львівської обласної прокуратури вакантними є посади державної служби вищих підкатегорій згідно переліку, роз`яснено порядок участі у доборі на заміщення цих вакантних посад.
Ознайомлення позивачки з попередженням про наступне можливе звільнення засвідчено її підписом.
На дату повідомлення про можливе звільнення на ОСОБА_1 не поширювались гарантії щодо заборони звільнення, відповідач повідомив позивачку про наявну рівнозначну вакантну посаду, від зайняття якої вона відмовилась.
Отже, у досліджуваних правовідносинах роботодавець дотримався передбаченої законом процедури звільнення працівника в частині видання попередження про наступне звільнення. Одночасно з попередженням про звільнення позивачці було запропоновано рівнозначну посаду державної служби, від зайняття якої вона відмовилась. Позивачка не покликається на наявність у неї переважного права на залишення на роботі, гарантії щодо заборони щодо звільнення її з займаної посади на дату видання попередження від 02.01.2023 на неї не поширювались.
Щодо покликання представника позивача на те, що їй не пропонувались вакантні посади у період перебування її у відпустці по догляду за дитиною, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні підстави для відкликання її з такої відпустки для зайняття відповідної посади, а ОСОБА_1 заяву про вихід на роботу під час реорганізації органів прокуратури не подавала.
Колегією суддів встановлено, що посада, яку обіймала позивачка у 2014 році дійсно була скорочена, вакантні посади на дату виходу її на роботу у органі прокуратури відсутні, а на позивачку не поширюються гарантії щодо заборони звільнення її з державного органу.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність підстав для скасування наказу Львівської обласної прокуратури № 168к від 03.02.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 ».
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення основної позовної вимоги про скасування наказу про звільнення позивачки, не підлягають задоволенню також похідні позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання працевлаштувати її у Львівську обласну прокуратуру.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.
У розрізі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Інших доводів на підтвердження  неправомірності дій відповідачів позивач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення – без змін.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року  у справі № 380/4553/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 12.01.2024