РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 556/2379/23
Провадження № 22-ц/4815/308/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
судді доповідача – Шимківа С.С.,
суддів: –   Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи: 
позивач – АТ КБ "ПриватБанк",
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2023 року (ухвалене у складі судді Котик Л.О.) у справі за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

       в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір №б/н від 27.08.2019 року, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета - Заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в Анкеті -заяві.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 15.04.2023 року утворилася заборгованість перед банком в загальній сумі 31013 грн 75 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 24819,97 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 6193,78грн. 
Просили суд стягнути з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором, станом на 15.04.2023 в загальній сумі 31013 грн 75 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 24819,97 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 6193,78грн. та судові витрати по справі.
Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2023 року у задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що АТ КБ "ПриватБанк" не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей за кредитною карткою, її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 22 серпня 2022 року щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 24826,01 грн, а тому у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким ОСОБА_1 не отримувала кошти, слід відмовити.
Не погоджуючись із рішенням суду, АТ КБ "ПриватБанк" оскаржило його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач звернувся до банку у передбачений договором строк для оскарження операцій, здійснених за допомогою карти.
Також відповідачем не надано доказів, що ним було своєчасно повідомлено банк про втрату/крадіжку карти чи ПІНу, інформації щодо незаконного використання картки. Згідно матеріалів справи відповідачем не вжито заходів щодо запобігання втрати чи розкрадання картки. Тому в даному випадку відповідальність за операції несе тільки відповідач.
Таким чином, до повідомлення банку про постановку карти в СТОПЛИСТ платіжної системи, способом обумовленим договором, відповідальність за операції, ініційовані несе держатель карти.
У даному випадку відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт, що зазначено у постанові Верховного Суду від 10.07.2019 року у справі № 522/22780/15-ц (провадження № 61-23040св18).
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є держателем картки "Універсальна" АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 .
Згідно виписки за вищевказаною кредитною карткою з 27.08.2019 року по 26.09.2022 року ОСОБА_1 здійснювалися операції з кредитною карткою: перекази з картки через Приват24, поповнення картки готівкою у відділенні банку, покупка товарів у магазині, оплата послуг (а.с. 40).
22 серпня 2022 року ОСОБА_1 здійснено переказ грошових коштів у розмірі 24 826,01 грн.
Вчинення вищевказаних операцій відбулося із введенням особистої та контрольної інформації, відповідальність за схоронність якої несе клієнт.
Згідно пояснень  ОСОБА_1 переказ 22 серпня 2022 року грошових коштів у розмірі 24 826,01 грн було здійснено нею у зв`язку з шахрайськими діями невідомої особи, яка зателефонувала до неї та представилася працівником банку.
Про вищевказану подію ОСОБА_1 повідомила правоохоронні органи, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.09.2022 року (а.с. 65).
Згідно п. 1.1.5.13. Умов та правил надання банківських послуг клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки/рахунку/на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.
За пунктом 1.1.5.14 Умов, Клієнт відповідає за усі операції у повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 із використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.
Відповідно до п. 1.1.2.10 Умов, Клієнт зобов`язаний вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера РауРаss, SIM-карти мобільного телефона, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню.
Згідно п. 1.1.2.11 Умов встановлено обов`язок Клієнта інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, стікера РауРаss, ПІНа, SІМ-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання.
Відповідно до п.п. 1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг. 
Банк не несе відповідальність у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карти, контрольної інформації Клієнта, відправленої в SMS повідомленні ПІН коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомою третім особам в результаті недобросовісного виконання Клієнтом умов зберігання та використання або/та прослуховування або перехват інформації в каналах зв`язку під час використання цих каналів.
Відповідно до п. 2.1.1.5.1 Умов та правил Надання банківських послуг, клієнт зобов`язується не передавати карти, ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором; вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІН, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу.
Відповідно до п. 2.1.1.7.3 Умов, у разі якщо держатель картки дає згоду на проведення операцій з картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. 
Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІ На або нанесеними на карті даними.
Згідно до п. 2.1.1.7.4 Умов та правил надання банківських послуг, держатель Картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Держателя Картки до Банку та заяви про блокування коштів на Картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Карти в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою.
Відповідно до п. 14.12 статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.
Згідно з п. 14.16 статті 14 Закону, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків віл здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів: під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.
Відповідно до п. 6 розділу VI Положення № 705 "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п.9).
Відповідно до п. 1.1.2.19. Умов клієнт повинен негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колл-центру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту, про втрату/викрадення карти, стікера РауРаss, SІМ-картки мобільного телефону, несанкціоновані транзакції за його рахунками, а також за рахунками третіх осіб.
Жодних доказів на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_1 . Банк про несанкціоновану транзакцію за її рахунком 22 серпня 2022 року відповідачкою не надано, а судом не встановлено.
Оцінюючи наведені обставини в сукупності і взаємозв`язку із нормами закону, якими вони регулюються, суд приходить до висновку про те, що оскільки саме відповідачка  ОСОБА_1  розголосила особисту та контрольну інформацію, у тому числі СVV-код та строк дії картки, тому відсутні підстави для звільнення її від відповідальності зі сплати коштів за кредитним договором.
Апеляційний суд також враховує, що сам по собі факт звернення відповідачки до правоохоронних органів та наявність кримінального провадження не може свідчити, в силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно неї до ухвалення вироку, яким будуть встановлені обставини вчинення злочину та відповідні винні особи. 
У разі встановлення обставин правопорушення та винної особи відповідачка має право звернутися до такої особи з цивільним позовом про відшкодування завданих збитків. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 524/3979/16-ц (провадження № 61-20290св18).
Із долученого до позовної заяви розрахунку вбачається, що Банк визначив заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 27.08.2029 року станом на 15 квітня 2023 року у сумі 31013,75 грн з яких: 24819,97 – заборгованість за кредитом; 6193,78 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У анкеті-заяві позичальника від 27 серпня 2019 року відсутні умови договору про розмір відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути відсотки за несвоєчасну сплату кредиту.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення відсотків в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором АТ КБ "ПриватБанк" покликався на Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 12-31).
Витягом з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.
Позивачем не доведено, а судом не встановлено, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови щодо сплати відсотків та порядок їх нарахування і погашення.
Роздруківки надані позивачем не можуть бути належним доказом, оскільки такі докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань (прострочені відсотки), тому такі позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Разом з тим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24 819,97 грн підлягають до задоволення.
Факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: випискою по кредитному рахунку ОСОБА_1 , розрахунками заборгованості за договором, з яких вбачається як використання останньою кредитних коштів для власних потреб так і внесення коштів на повернення кредиту (а.с. 40).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги, було заявлено позивачем на суму 31013,75 грн, а задоволено на суму 24819,97 грн (80 % позовних вимог), тому підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 2147,20 грн та 3220,80 грн – за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Ураховуючи те, що судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.
На підставі ст.ст. 626, 628, 633, 634, 638, 1049, ч. 1 ст.1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.
Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2023 року скасувати.
Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 24819,97 грн – заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 27.08.2019 року.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 2147,2 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 3220,80 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                         Шимків С.С.

Судді:                                                                 Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.