КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                                                                                    
Апеляційне провадження:                                                Доповідач - Кулікова С.В
 № 22-ц/824/3315/2024  
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                          Справа №760/13606/20 
 
31 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді    - Кулікової С.В.
суддів                         - Музичко С.Г.    
                                   -  Болотова Є.В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника відповідача ПАТ « Страхова компанія «Євроінс Україна», адвоката Губенко Івана Васильовича на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Усатової І.А., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ПАТ « Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
                                                    в с т а н о в и в:
 
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить стягнути з ОСОБА_2 33 673,39 грн та 17651 грн з ПрАТ «СК «Євроінс Україна».
Зазначає, що 15 квітня 2019 року, приблизно о 20 год. 30 хв. по вулиці Ніжинській, 3, в місті Києві, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, що призвело до наїзду на огорожу та автомобіль марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.05.2019 року по справі №760/11660/19, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.4 ст.130 КУпАП.
Вказує, що відповідальність водіїв транспортного засобу Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу страхування АМ8965802.
ОСОБА_1 під час ДТП керував транспортним засобом «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Проте, відповідно до Довіреності від 16.05.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, ОСОБА_1 надано право представляти інтереси власниці у судових органах будь-якої інстанції з правом отримання грошових коштів з питань, що пов`язані із користуванням та експлуатацією саме транспортного засобу «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 .
Вказав, що страховик загалом відшкодував ОСОБА_1 35 232,24 грн., що підтверджується Листом Нацкомфінпослуг №11748/13-3-4 від 11.06.2020.
Позивач зазначає, що відповідно до Висновку № 197-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного 02 серпня 2019 року судовим експертом Ю.Н.Вартаняном, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу LEXUS LS 460, реєстр.№ НОМЕР_2 складає 52 883 (п`ятдесятдві тисячі вісімсот вісімдесят три) гривні, 89 копійок.
Відповідно ж до Акту надання послуг №39 від 13.03.2020 та квитанцій, сплачених за ремонт транспортного засобу, загалом, відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ становить 86 557,28 гривень
Таким чином сума збитків, що не відшкодована позивачу складає: 86 557,28 - 35 232,24 = 51 325,04 грн
 Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ПАТ « Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.
   Стягнуто з ПАТ « Страхова компанія «Євроінс Україна» (код ЄДРПОУ 22868348, адреса: 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, 102) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 17 651,65 грн.., 990,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, 420,40 грн. судового збору.
  Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, паспорт серії НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 33 673,39 грн., 990,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, 420,40 грн. судового збору
 Не погоджуючись з таким рішенням суду, в частині задоволення позовних вимог до ПАТ « Страхова компанія «Євроінс Україна», представник відповідача ПАТ « Страхова компанія «Євроінс Україна», адвокат Губенко Іван Васильович подав апеляційну скаргу в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позовних вимог до ПАТ « Страхова компанія «Євроінс Україна».  
В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що  ними було проведено усі дії визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказує, що задовольняючи позов суд першої інстанції не врахував розмір франшизи яка становить 2000 грн. Вказують, що виконали свій обов`язок та передбачений п.34.2 ст.34 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та направили свого представника до місцезнаходження пошкодженого  майна для визначення розміру збитків, а тому  витрати на проведення експертизи у розмірі 990 грн є необґрунтованими і не підлягали до задоволення. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказував на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Зазначає, що саме висновок експерта передбачений чинним законодавством як кінцевий доказ  в розмірі завданого матеріального збитку. Вказує, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Висновку № 197-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного 02 серпня 2019 року судовим експертом Ю.Н.Вартаняном, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Lexus», д.н.з.  НОМЕР_2 складає 52 883 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят три) гривні, 89 копійок. Таким чином, сума недоплаченого відшкодування складає: 52 883,89-35 232,24 = 17 651 (сімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривня 65 копійок, які суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» .
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд враховуючи наступне.
Встановлено, що 15 квітня 2019 року, приблизно о 20 год. 30 хв. по вулиці Ніжинській, 3, в місті Києві, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, що призвело до наїзду на огорожу та автомобіль марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.05.2019 по справі №760/11660/19, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 та ч.4 ст.130 КУпАП.
Встановлено, що відповідальність водія транспортного засобу Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу страхування АМ8965802.
Як вбачається у результаті вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2  під керуванням позивача був пошкоджений.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 під час ДТП керував транспортним засобом «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Відповідно до Довіреності від 16.05.2019, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, ОСОБА_1 надано право представляти інтереси власниці у судових органах будь-якої інстанції з правом отримання грошових коштів з питань, що пов`язані із користуванням та експлуатацією саме транспортного засобу «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 .
Встановлено, що страховик відшкодував ОСОБА_1 35 232,24 грн., що підтверджується Листом Нацкомфінпослуг №11748/13-3-4 від 11.06.2020.
З зазначеного листа вбачається, що відповідно до інформації, наданої ПрАТ «СК "Євроінс Україна» на вимогу Нацкомфінпослуг, розрахунок розміру страхового відшкодування здійснений Товариством на підставі звіту № 7390 від 10.05.2019, складеного СПД " ОСОБА_5 ", згідно з яким вартість матеріального збитку транспортного засобу «Lexus LS460», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 37232,24 грн. Враховуючи зазначене, 22.07.2019 ПрАТ «СК "Євроінс Україна» здійснило ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у розмірі 29728,37 грн. (за вирахуванням ПДВ та франшизи у розмірі 2000,00 грн) (платіжне доручення від 22.07.2019 № 4398). Додатково повідомили, що після отримання від ОСОБА_1 документів, що підтверджують проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Lexus LS460», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , Товариством здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 5503,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.05.2020 No 2404.
Позивач зазначає, що відповідно до висновку № 197-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного 02 серпня 2019 року судовим експертом Ю.Н.Вартаняном, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу LEXUS LS 460, реєстр № НОМЕР_2 складає 52 883 (п`ятдесятдві тисячі вісімсот вісімдесят три) гривні, 89 копійок.
Відповідно до Акту надання послуг №39 від 13.03.2020 та квитанцій, сплачених за ремонт транспортного засобу, загалом, відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ становить 86 557,28 грн та сума збитків, що не відшкодована позивачу складає: 86 557,28 - 35 232,24 = 51 325,04 грн.
Розмір матеріальних збитків визначається у висновку експерта (оцінювача). Документом, що регулює відповідну оцінку завданого збитку, є Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (надалі - Методика), розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу.
Відповідно до Висновку № 197-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного 02 серпня 2019 року судовим експертом Ю.Н.Вартаняном, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Lexus», д.н.з.  НОМЕР_2 складає 52 883 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят три) гривні, 89 копійок. Таким чином, сума недоплаченого відшкодування складає: 52 883,89-35 232,24 = 17 651 (сімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривня 65 копійок, які суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» .
Статтями 15,16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі статтею 3 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Згідно з пунктом 22.1статті 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1.статті 9 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Згідно зі статтею 28 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.  Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України).
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню.
У справі, що розглядається позивачка, обґрунтовуючи свою вимогу про стягнення з «Страхова компанія «Євроінс Україна», недоплаченого страхового відшкодування посилається на   долучені до справи докази: квитанція про сплату послуг судового експерта, авто товарознавча експертиза, калькуляція ремонту після ДТП, №197-1 від 01.08.2019 року, звіт про комплектацію транспортного засобу, рахунок на оплату №48 від 12 березня 2020 року на суму 51030 грн, АКТ надання послуг №39 від 13 березня 2020 року, квитанція №26 від 13 березня 2020 року про здійснення касової операції на суму 51030 грн за послуги за рахунок №48 від 12 березня 2020 року, видаткова накладна №РН-01106 від 29 липня 2019 року .
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав стягнення з Страхової компанії «Євроінс Україна», на користь позивачки 17651.65 грн.
Посилання апеляційної скарги про визначений страховою компанією розмір страхового відшкодування сплаченого ними відповідає обставини справи та ґрунтується на звіті аварійного комісара, а тому є правильним, колегія суддів відхиляє, остільки матеріалами справи доведено, що на відновлення пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини страхувальника транспортного засобу ОСОБА_1 сплачено 86557.28 грн 62 коп. з яких 35232.24 грн вже сплачено страховиком 17651.65 грн додатково просить стягнути з страховика і 33 673.39 грн з ОСОБА_2 .
Відповідно до вимог ст. 36.1. ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Обсяг відповідальності страховика обмежений розміром страхової суми на одного потерпілого, що становить 100 000 грн , а тому районний суд обґрунтовано, з урахуванням положень ст. 36.1 згаданого Закону на користь позивачки стягнув різницю недоплаченого страховою компанією розміру страхової виплати.
Належні та безспірні докази на спростування висновків районного суду щодо вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу апелянтом до справи не долучено.
Клопотання про призначення відповідної експертизи не заявлено.
Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами завданого позивачці внаслідок ДТП матеріального збитку і відповідно обґрунтованими є вимоги останньої щодо стягнення недоплаченого страхового відшкодування .
Доводи апеляційної скарги стосовно не обгрунтованості вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи апеляційний суд відхиляє так, як позивач скористався своїм правом на проведення експертизи яка є згідно нормами чинного законодавства кінцевим доказом підтвердженням розміру завданого матеріального збитку.
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо стягнення 2000 грн франшизи то при відшкодуванні позивачу збитків 22.07.2019 року відповідач здійснив ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у розмірі 29728.37 грн з врахуванням розміру франшизи 2000 грн , а отже ці доводи не заслуговують на увагу.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції  в оскаржуваній частині  відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.
Доводи апеляційної скарги, не спростовують правильних висновків районного суду, позивачкою доведено належними доказами й обґрунтовано заявлено вимогу до страхової, яка має бути задоволена.
ОСОБА_1 підтверджено понесення витрат на ремонт транспортного засобу, а страховою компанією не надано доказів, які б дали підстави до скасування рішення суду в оскаржуваній частині.
Рішення суду в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не оскаржувалось та не було предметом апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Викладені у рішенні суду в оскаржуваній частині висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  представника відповідача ПАТ « Страхова компанія «Євроінс Україна», адвоката Губенко Івана Васильовичазалишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року в частині задоволення позовних вимог до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -залишити без змін.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:                                              Судді: