ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1303/24 Справа № 176/2324/23 	  	Головуючий у першій інстанції:  Крамар О. М. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляцій ного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що протягом тривалого часу з 22 вересня 2009 року по 25 червня 2021 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах ДП «СхідГЗК». 25 червня 2021 року позивача звільнено з роботи. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. Згідно з п.17 вищевказаного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: тривалий термін роботи в умовах тяжкої фізичної праці, підвищеного рівня пилу та виробничого шуму, показники якого перевищують нормативні, що обумовлено технологічним процесом на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК». Згідно з п.18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: робоча поза (% від зміни): незручна та фіксована 27,8-28,0 при нормі 25; нахили корпусу (вимушені, більше 30 °) кількість за зміну: 124-152 при нормі 100; запиленість повітря робочої зони (кремнію діоксин) 2,3-2,8 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3; шум 85-93 дБА при нормі 80 дБА. Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 14.12.2021 року серія 12 ААА №105513 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 14.12.2021 року серія 12 ААБ №575893 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 30.11.2022 року серія 12 ААА №105869 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 30.11.2022 року серія 12 ААВ №197665 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою №277 із медичної карти стаціонарного хворого та випискою №5166 із медичної карти стаціонарного хворого. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжуються значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. На думку позивача, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Тому позивач просив стягнути з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на його користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245000,00 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання – задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання грошові кошти у розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень з урахуванням податків з доходів фізичних осіб. В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення, стягнувши з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 245000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
       Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
       Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 , працював на ДП «СхідГЗК», а саме 22.09.2009 року був прийнятий на Смолінську шахту ДП «СхідГЗК» учнем машиніста конвейера рудозбагачувальної фабрики шахти, з повним робочим днем в особливо шкідливих умовах праці, з присвоєнням категорії «А», як працюючому з джерелом іонізуючого опромінення. 01.12.2009 року переведений машиністом конвейера рудозбагачувальної фабрики шахти по 4 розряду, з повним робочим днем в особливо шкідливих умовах праці. 14.03.2014 року переведений учнем гірника очисного забою підземної дільниці шахти з повним робочим днем у підземних умовах праці. 01.07.2014 року переведений гірником очисного забою підземної дільниці шахти по 6 розряду, з повним робочим днем у підземних умовах праці. 03.11.2015 року переведений гірником очисного забою підземної дільниці шахти по 7 розряду з повним робочим днем у підземних умовах праці. 25.06.2021 року позивач був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.8-9).
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.12.2021 року, професійне захворювання ОСОБА_1 виникло за таких обставин: тривалий термін роботи в умовах тяжкої фізичної праці, підвищеного рівня пилу та виробничого шуму, показники якого перевищують нормативні, що обумовлено технологічним процесом на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК».
Згідно з п.14 Акту, ОСОБА_1 встановлений діагноз: 1. Радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. 3. Хронічна двобічна сенсоневрална приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху).
Відповідно до п.18 Акту, причинами виникнення професійного захворювання позивача є: робоча поза (% від зміни): незручна та фіксована 27,8-28,0 при нормі 25, вимушена 10,2 при нормі 10; нахили корпусу (вимушені, більше 30 °) кількість за зміну: 124-152 при нормі 100; запиленість повітря робочої зони (кремнію діоксин) 2,3-2,8 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3; шум 85-93 дБА при нормі 80 дБА (а.с.10-11).
Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №105513 від 14.12.2021 року, ОСОБА_1 при первинному огляді було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% з 13.12.2021 року до 01.01.2023 року. Зазначено про потребу в амбулаторному лікуванні, лікуванні в стаціонарі, санаторно-курортному лікуванні 1 раз на 3 роки (а.с. 12).
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №575893 від 14.12.2021 року ОСОБА_1 було при первинному огляді встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 13.12.2021 року. Інвалідність встановлена на строк до 14.12.2022 року. Протипоказана робот в умовах тяжкої фізичної праці, вимушеної робочої пози, дії вібрації, несприятливого мікроклімату, шуму, пилу (а.с. 13).
Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №105869 від 30.11.2022 року, ОСОБА_1 при повторному огляді було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% до 01.12.2024 року. Зазначено про потребу в забезпеченні лікарськими засобами, лікуванні в стаціонарі, санаторно-курортному лікуванні 1 раз на 3 роки (а.с.14).
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №197665 від 30.11.2022 року, ОСОБА_1 було при повторному огляді встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Інвалідність встановлена на строк до 30.11.2024 року. Протипоказана робот в умовах тяжкої фізичної праці, вимушеної робочої пози, дії вібрації, несприятливого мікроклімату, шуму, пилу (а.с.15).
Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою з медичної карти хворого денного стаціонару поліклініки №277 від 11.11.2022 року та випискою з медичної карти стаціонарного хворого пульмонологічного відділення №5166 від 06.07.2021 року.
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві, у зв`язку з чим довідкою   МСЕК серії 12 ААА №105869 від 30.11.2022 року,  ОСОБА_1  при повторному огляді було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% до 01.12.2024 року та довідкою МСЕК серії 12 ААВ №197665 від 30.11.2022 року при повторному огляді встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням до 30.11.2024 року; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, отриманням професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.
Доводи апеляційної скарги позивача про занижений розмір моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними та необгрунтованими.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
При визначені розміру компенсації позивачу моральної шкоди, спричиненої отриманням професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем, судом врахована ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що моральна шкода мала бути стягнута на користь позивача без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до Закону України “Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві” внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).
До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві” включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).
Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Як вбачається з матеріалів справи, первинні довідки МСЕК про встановлення третьої групи інвалідності та 60% втрати професійної працездатності видавались позивачу у 2021 році, тобто вже після набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.
Тому, стягнута з відповідача на користь позивача сума моральної шкоди повинна бути стягнута з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України, оскільки станом на 01 січня 2023 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6700,00 грн, а сума стягнутої моральної шкоди в розмірі 120000,00 грн. значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – залишити без задоволення. 
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року  – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст судового рішення складений 17 січня 2024 року.

Головуючий                                                                 Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                
О.В. Свистунова