ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/758/24 Справа № 932/10126/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов І. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року                                                                м. Дніпро
       
       Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Барильської А.П., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,- 

ВСТАНОВИЛА: 

       У листопаді 2021 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.
       В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 30 жовтня 2020 року у м.Дніпро, автомобілем марки «BMW 328I», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка є донькою ОСОБА_1 та матір`ю неповнолітноьої ОСОБА_3 .
З огляду на те, що ОСОБА_5 , в результаті отриманих травм під час ДТП, померла та її смерть спричинила не лише зміну у їх звичному ритмі життя, а і стала підставою для значних та тривалих моральних страждань, вони просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на їх користь по 100000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, для кожного, заподіяної внаслідок смерті ОСОБА_5 .
       Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Вказували, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а тому відсутність вини ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження не звільняє його від обов`язку відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
       Відповідач своїм правом на надання відзиву, передбаченим ст.360 ЦПК України, не скористався.
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).        
       Зважаючи на те, що ціна позову становить 200000 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія доходить висновку про наявність підстав для частково задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
       Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
       Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .
Згідно копії постанови про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2021 року, винесеної старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12020040000000793 від 31 жовтня 2020 року за фактом ДТП, яке мало місце 30 жовтня 2020 року в районі електроопори №215 по вул.Набережній Перемоги в м.Дніпро, автомобілем марки «BMW 328I», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_5 , закрито за відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
У вказані постанові зазначено, що висновком судово-медичної експертизи №2192/604-Е від 18 листопада 2020 року встановлено, що причиною смерті ОСОБА_5 стала отримана нею сумісна тупа травма тіла, яка супроводжувалась численними переломами кісток скелету з ушкодженням головного мозку, серця, легень, печінки та ускладнилась розвитком виражених явищ шоку та крововтрати. Між отриманою сумісною тупою травмою тіла, яка супроводжувалась численними переломами кісток скелету з ушкодженням головного мозку, серця, легень, печінки та ускладнилась розвитком виражених явищ шоку та крововтрати та настанням смерті є прямий причинний зв`язок. Характер, локалізація, механізм виникнення виявлених тілесних ушкоджень свідчать про те, що у момент первинного контакту тіла з трасуючим об`єктом постраждала знаходилась у вертикальному положенні та була обернута правою стороною тіла до травмую чого об`єкту.
Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .
Згідно копій свідоцтв про шлюб серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , ОСОБА_5 було змінено прізвище на ОСОБА_5 у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_2 .
Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
       Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того що відповідач, під час настання ДТП, керував транспортним засобом, яке є джерелом підвищеної небезпеки, на законних підставах та з огляду на те, що ОСОБА_5 загинула від травм, отриманих в результаті наїзду, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження, позивачами вірно визначено особу, яка може нести майнову відповідальність за спричинення шкоди. Проте в даному випадку спірні відносини виникли не з приводу компенсації шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а щодо відшкодування шкоди особі, яка є потерпілою від злочину. В такому випадку положення ст. ст. 1167, 1187, 1188 ЦК України не можуть бути застосовані, оскільки в діях відповідача - водія ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, така обставина є реабілітуючою і прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні злочину.
       Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.         
       Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
       Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи.
       Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
       Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       З матеріалів справи встановлено, що 30 жовтня 2020 року в районі електроопори №215 по вул. Набережній Перемоги в м.Дніпро мало місце ДТП, за фактом якого, 31 жовтня 2020 року було відкрите кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12020040000000793. 
       Відповідач ОСОБА_4 , будучи власником автомобіля марки «BMW 328I» державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи за кермом якого, 30 жовтня 2020 року скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка від отриманих травм померла на місці. 
       Померла ОСОБА_5 є донькою позивачки ОСОБА_1 та матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 (а.с.24,27).
Постановою про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2021 року, винесеної старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12020040000000793 від 31 жовтня 2020 року за фактом ДТП, яке мало місце 30 жовтня 2020 року в районі електроопори №215 по вул. Набережній Перемоги в м. Дніпро, автомобілем марки «BMW 328I» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_5 , закрито за відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.17-22 зворот).
       Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
       Відповідачем не доведено того факту, що померла ОСОБА_5 діяла умисно та той факт, що кримінальне провадження було закрито за відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову . 
       Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
       Моральна шкода, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
       Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
       Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
       Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
       Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно із роз`ясненнями, наданими у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
       Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (в тому числі якщо така шкода завдала смерть фізичної особи), завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується шкода, у тому числі, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
       У деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини заподіювача шкоди, при цьому ключовий елементом при визначенні вини чи невинуватості є ступінь дбайливості та обачності деліквента.
       Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, колегія суддів враховуючи глибину душевних страждань, психологічного та емоційного стану позивачки ОСОБА_1 яка була матір`ю померлої ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_3 , в інтересах якої діє її батько ОСОБА_2 , приймаючи до уваги те, що внаслідок ДТП, яка сталась 30 жовтня 2020 року, вони втратили близьку людину - доньку та матір, з урахуванням конкретних обставин справи, відсутності в діях водія відповідача умислу та ознак протиправності, враховуючи глибину емоційних переживань позивачів та, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, доходить висновку про стягнення на їх користь моральної шкоди у розмірі по 50 000 грн., на користь кожного. 
       На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
       Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
       У зв`язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги, з врахуванням того, що позивачі були звільнені від сплати судового збору на підставіп. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2500 грн..
       Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 задовольнити частково. 
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи задовольнити частково. 
       Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю, по 50 000 грн., на користь кожного.
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 2 500 грн. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Головуючий:                                                                А.П. Барильська 

       Судді:                                                                        Е.Л. Демченко
                                                               
                                                                               М.О. Макаров