П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/14288/23	

 	Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.                                 Дата і місце ухвалення: 09.11.2023р., м. Одеса                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020р. №0010123305 та №0010133305. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що в червні 2023 року вона дізналася про наявність відкритого виконавчого провадження №71977742 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом 26.04.2023р. по справі №420/556/23, про стягнення з фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 заборгованості з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 122  861,82 грн. З вказаного виконавчого провадження їй стало відомо про прийняття 01.04.2020р. Головним управлінням ДПС в Одеській області податкових повідомлень-рішень №0010123305 та №0010133305 за наслідками документальної невиїзної перевірки, результати якої оформлено актом від 20.02.2020р. Вказані податкові повідомлення-рішення ОСОБА_1 вважає незаконними, оскільки контролюючим органом у встановленому законом порядку її не було повідомлено про проведення невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування  та своєчасності сплати до бюджету  податків, зборів і платежів, копії наказу №60 від 10.01.2020р. та повідомлення від 11.01.2020р. їй не вручено, чим позбавлено платника податків можливості надати документи, що становлять предмет перевірки. Невиконання Головним управлінням ДПС в Одеській області вимог п.79.2 ст.79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною  та відсутності правових наслідків такої. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення від 09.11.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про задоволення її позову  в повному обсязі. 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020р. №0010123305 та №0010133305 з посиланням на те, що визначені ними суми грошових зобов`язань є узгодженими, що встановлено судовим рішенням по справі №420/556/23 і вказані обставини не підлягають повторному доказуванню. Судом не враховано, що предметом спору у справі №420/556/23 було стягнення заборгованості і при розгляді вказаної справи судом не надавалася правова оцінка законності відповідних податкових повідомлень-рішень, а лише враховано, що станом на дату розгляду справи про стягнення податкового боргу рішення контролюючого органу про визначення сум грошових зобов`язань не були оскаржені.  А відтак, при вирішенні даного спору суд першої інстанції повинен був надати правову оцінку доводам ОСОБА_1 щодо недотримання Головним управлінням ДПС в Одеській області вимог ПК України під час проведення документальної невиїзної перевірки, що тягне за собою недопустимість акту, як доказу, одержаного з порушенням порядку, встановленого законом. 
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що з 13.03.2013р. по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, копію наказу №60 від 10.01.2020р. та повідомлення від 11.01.2020р. Головне управління ДПС в Одеській області надсилало за адресою: АДРЕСА_2 та, відповідно, такі матеріали не було вручено позивачу та повернено контролюючому органу. Доказів надіслання наказу та повідомлення на дійсну адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відповідачем не надано. Таким чином, ОСОБА_1 не було завчасно повідомлено про дату початку та місце проведення документальної невиїзної перевірки і це є достатньою підставою для висновку про незаконність винесених за її наслідками податкових повідомлень-рішень. 
Також, апелянт посилається на те, що підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень є висновок Головного управління ДПС в Одеській області про порушення ОСОБА_1 п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.167.1 ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.п.179.7 ст.179 ПК України, що виразилося у неподанні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та заниженні податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 98153,48 грн.  у зв`язку з прощенням (анулюванням) ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як кредитором, за власним рішенням процентів та штрафних санкцій за кредитним договором. При цьому, кредитором не було повідомлено боржника про прощення (анулювання) боргу, а тому саме на кредитора покладено обов`язок виконати всі обов`язки податкового агента, визначені п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1  правомірності прийнятих 01.04.2020р. Головним управлінням ДПС в Одеській області податкових повідомлень-рішень:
-  №0010123305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання  з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 122  691,82 грн. (в т.ч. за податковим зобов`язанням 98153,46 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 24538,36 грн.);
- №0010133305, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 170,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування.
Вказані податкові повідомлення-рішення прийнято Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі акту від 20.02.2020р. №90/15-32-33-05/ НОМЕР_1 «Про результати документальної невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати  до бюджету податків, зборів і платежів ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.», у висновках якого зафіксовано порушення позивачем:
п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України – не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік;
п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.167.1 ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.п.179.7 ст.179 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб  за 2013 рік в сумі 98153,46 грн.
Зокрема, в акті перевірки зазначено, що згідно відомостей бази даних ЦБД ДРФО ОСОБА_1 отримала у 4 кварталі 2013 року  доходи за ознакою доходу « 126», нараховані та виплачені ТОВ «ОТП Факторинг Україна». На запит Головного управління ДПС в Одеській області листом від 03.07.2019р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомило, що у 2013 році ОСОБА_1 надано дохід  у вигляді суми прощених (анульованих) товариством, як кредитором, за власним рішенням процентів та штрафних санкцій за кредитним договором в сумі 593566,26 грн. Зазначений дохід, як додаткове благо, не оподатковано ОСОБА_1  податком на доходи фізичних осіб, податкова декларація про майновий стан та доходи за 2013 рік нею не подана. 
Неправомірність податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020р. №0010123305 та №0010133305 ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що про проведення  невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування  та своєчасності сплати до бюджету  податків, зборів і платежів вона не знала, копії наказу №60 від 10.01.2020р. та повідомлення від 11.01.2020р. не отримувала, у зв`язку з чим акт перевірки від 20.02.2020р. №90/15-32-33-05/ НОМЕР_1 , як доказ, одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Невиконання Головним управлінням ДПС в Одеській області вимог п.79.2 ст.79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною  та відсутності правових наслідків такої. 
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що податковий борг ОСОБА_1 за податковими повідомленнями-рішеннями №0010123305 від 01.04.2020р. на суму 122 691,82 грн. та №0010133305 від 01.04.2020р. на суму 170,00 грн. є узгодженим, що встановлено судовим рішенням у справі №420/556/23 про стягнення податкового боргу, яке набрало законної сили. А відтак, вказана обставина, на підставі ч.4 ст.78 КАС України, не підлягає повторному доказуванню. 
Колегія суддів вважає необґрунтованими такі висновки суду першої інстанції, оскільки предметом доказування у даній справі є законність податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020р. №0010123305 та №0010133305, а не питання узгодженості визначених ними сум грошових зобов`язань. В судових рішеннях у справі №420/556/23 не перевірялось правомірність прийняття Головним управлінням ДПС в Одеській області податкових повідомлень-рішень, з позовом про стягнення визначених якими сум податковий орган звернувся до суду. 
За таких обставин, суд в рамках розгляду даної справи повинен був надати правову оцінку доводам ОСОБА_1 , якими вона обґрунтовувала свої вимоги.
Згідно з приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Пунктом 75.2 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. (пункт 78.4 статті 78 ПК України)
Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені статтею 79 ПК України.
Відповідно до вимог пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Згідно п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Таким чином, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки лише за наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та за умови вручення платнику податків оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України копії наказу на проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).
Пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). 
Колегія суддів зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за податковою адресою. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатися на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
В акті перевірки від 20.02.2020р. №90/15-32-33-05/ НОМЕР_1 зазначено, що копію наказу від 10.01.2020р. №60 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення від 11.01.2020р. №14/33-05 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням №651408154635, який повернутий з відміткою «не вручено».
Як зазначає Головне управління ДПС в Одеській області відповідні матеріали були направлено за податковою адресою ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , тобто адресою, за якою позивач взята на облік як платник податків у контролюючому органі. 
В підтвердження таких доводів відповідач надав суду витяг з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про реєстраційні дані фізичної особи – платника податків.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що з 13.03.2013р. по теперішній час вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим копії наказу №60 від 10.01.2020р. та повідомлення від 11.01.2020р. Головне управління ДПС в Одеській області зобов`язане було надсилати за вказаною адресою. 
Згідно п.45.1 ст.45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Згідно п.70.7 ст.70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017р. №822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке розроблено відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).
Пунктом 2 цього Положення визначено, що державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Це Положення регулює відносини, що виникають при реєстрації фізичних осіб, які є громадянами України, іноземцями та особами без громадянства.
Вказаним положенням визначено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.
Облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (до паспортів громадянина України з числа зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).
Розділом IX цього Положення передбачено порядок подання Заяви про зміну даних, які вносяться до Облікової картки та Повідомлення. Так, встановлено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою №5ДР (додаток 12) або Заяви за формою №5ДРП (додаток 13) відповідно.
Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання.
Внесення змін до Державного реєстру та окремого реєстру Державного реєстру здійснюється протягом трьох робочих днів від дня подання фізичною особою Заяви за формою №5ДР або Заяви за формою №5ДРП до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання). У разі звернення до будь-якого контролюючого органу строк внесення змін до Державного реєстру може бути продовжено до п`яти робочих днів.
Отже, платник податків відповідно до норм чинного законодавства зобов`язаний визначити свою податкову адресу, і повідомити податковий орган про зміну свого місцезнаходження.
В даному випадку докази повідомлення ОСОБА_1 податкового органу про зміну податкової адреси відсутні.
Перевіряючи належне виконання відповідачем вимог п.79.2 ст.79 ПК України колегія суддів встановила, що в матеріалах справи міститься квитанція про направлення рекомендованого листа №651408154635.
Однак, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за №651408154635, яке повернуто на адресу Головного управління ДПС в Одеській області без вручення його адресату з відміткою «не вручено», про що йдеться в акті перевірки від 20.02.2020р. №90/15-32-33-05/ НОМЕР_1 та на що посилається відповідач заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_1 .
Зазначене дає колегії суддів підстави для висновку, що Головним управлінням ДПС в Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено належними доказами виконання вимог п.79.2 ст.79 ПК України щодо вручення платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.01.2020р. №60 та письмового повідомлення від 11.01.2020р. №14/33-05 про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У постанові від 21.02.2020р. у справі №826/17123/18 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Тобто, у разі якщо підставами позову, щодо протиправності податкових повідомлень - рішень, є порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення та проведення перевірки, то суди повинні надавати правову оцінку таким підставам (доводам) в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень (податкових повідомлень - рішень), прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
У  постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі №820/3426/16 висловлено правову позицію, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків. З наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення. Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - підстав для прийняття за її результатами актів індивідуальної дії, зокрема і податкового повідомлення-рішення.
Вказана правова позиція в подальшому неодноразово підтримана Верховним Судом у його постановах, зокрема, у постановах від 01.03.2023р. у справі №640/22563/19, від 28.09.2023р. у справі №640/2575/22.
Таким чином, оскільки матеріалами справи не спростовано посилань ОСОБА_1 про недотримання Головним управлінням ДПС в Одеській області обов`язкових умов для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податку та, власне, порядку проведення такої, тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про незаконність проведення перевірки та, як наслідок, неправомірність складених за її результатами податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020р. №0010123305 та №0010133305.
При вирішенні спору суд першої інстанції не надав правової оцінки таким доводам позивача та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відмову в їх задоволенні.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи та допущено не правильне застосування норм матеріального права, тому відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги позивача на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє таку скаргу, скасовує рішення суду від 09.11.2023р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення позову ОСОБА_1 .
Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 сплатила 2300,52 грн. судового збору (квитанції про сплату №38089 від 19.06.2023р. та №32528798800007138696 від 19.06.2023р.), а при поданні апеляційної скарги – 4026,00 грн. (квитанція про сплату №8004-7032-9137-2644 від 28.11.2023р.)
А відтак, у зв`язку із задоволенням позову, на підставі ч.1 ст.139 КАС України, з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань а користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 6326,52 грн. судового збору.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 01 квітня 2020 року №0010123305 та №0010133305.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) судові витрати у розмірі 6326,52 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений  22 січня 2024 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук