КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
11 січня2024 року                                                                          м. Київ
 
Унікальний номер справи № 362/529/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4283/24
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
 суддів - Ратнікової В.М., Ящук Т.І., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Марчук О.Л., по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-
 
в с т а н о в и в :
 
У січні 2023 року представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - Дяченко В.О. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в порядку суброгації суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 50 176,09 грн. та 2 684,00 грн. судового збору (а.с. 1-6).
В обґрунтування позову зазначав, що 28 грудня 2018 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ПАТ «Київгаз» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) №АЗ~047/101/180000356. Згідно з зазначеним договором було застраховано, у тому числі і на випадок ДТП, транспортний засіб «Ford», р.н. НОМЕР_1 , із страховою сумою 765 000,00 грн. та терміном дії страхового захисту по вказаному автомобілю з 20 грудня 2019 року по 19 грудня 2020 року. Франшиза за ризиком ДТП - 0 % від страхової суми. Знос деталей при виплаті страхового відшкодування «не враховується». Розмір збитку по зазначеному транспортному засобу визначається за розцінками СТО.
Вказував, що 07 лютого 2020 року в місті Києві по бульвару Перова,10 сталася ДТП за участю транспортних засобів «BMW», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Ford», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Зазначав, що внаслідок ДТП власнику автомобіля «Ford», р.н. НОМЕР_1 ,  було завдано матеріальної шкоди. 
Враховуючи, що автомобіль «Ford», р.н. НОМЕР_1 , був застрахований в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі договору страхування наземних транспортних засобів, ПАТ «Київгаз» звернулось  до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою-повідомленням про ДТП, а згодом із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначав, що 07 лютого 2020 року було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу. 
Вказував, що відповідно до рахунку № 27 від 20 лютого 2020 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford», р.н. НОМЕР_1 , склала 237 289,50 грн. Враховуючи, що договором страхування передбачено відшкодування збитку за рахунком СТО, 26 березня 2022 року було затверджено страховий акт на суму 237 289,50 грн. Вказана сума відповідно до заяви страхувальника була виплачена двома частинами на рахунок  ФОП ОСОБА_3 , де здійснювався ремонт пошкодженого автомобіля: 100 000,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 10674 від 26 березня 2020 року та 137 289,50 грн. відповідно до платіжного доручення № 10823 від 01 квітня 2020 року.
Вказував, що відповідно до відповіді Національної поліції України № 3020045577406134, отриманої через базу даних МТСБУ, протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП були складені на обох учасників ДТП, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року по справі № 755/2681/20 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було визнано винними у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення. Таким чином, представник позивача вважає, що до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 відповідно до його частки у завданому збитку, а саме 50 % від суми 237 289,50. 
Зазначав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра», згідно полісу № ЕР/139904618. Так, 21 квітня 2020 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» з претензією № 1188/17 на суму 118 644,75 грн. Проте, 09 вересня 2020 року на рахунок позивача надійшло 68 468,66 грн. 
Вказував, що 04 грудня 2020 року представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» адвокат Юхименко С.Ю. звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» з адвокатським запитом щодо причин сплати не всієї суми страхового відшкодування. 17 січня 2021 року на вказаний адвокатським запит було отримано відповідь від представника ПрАТ «СК «Саламандра» адвоката Терзі О.С., в якій зазначено, що ПрАТ «СК «Саламандра» здійснює страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль за вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 
Зазначав, що різниця між фактичним розміром шкоди, завданим ОСОБА_1 118 644,75 грн. та страховим відшкодування ПрАТ «СК «Саламандра» склала 50 176,09 грн., тому вважає за необхідне стягнути з відповідача вказану суму.
Крім того, вказував, що на відмінну від ПрАТ «СК «Саламандра», яке здійснювало розрахунок збитку з урахуванням зносу, оскільки воно здійснює страхове відшкодування на підставі норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,  відповідач ОСОБА_1 не вправі вимагати врахування зносу, оскільки «ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило страхове відшкодування відповідно до рахунку № НОМЕР_3 , складеного ФОП ОСОБА_3 (а.с. 1-6).
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (а.с. 74-75).
Не погодившись з рішенням районного суду, 02 жовтня 2023 року представник  ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - Дяченко В.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с. 78-83).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що не погоджується з оскаржуваним рішення, вважає його незаконним та обґрунтованим у зв`язку з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, неправильної оцінки доказів.
Вказував, що не погоджується з висновком суду першої інстанції, що належними доказами не доведено факт винності ОСОБА_1 в порушенні ПДР, що спричинило ДТП, оскільки позивачем до суду надано лише роздруківку постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року у справі № 755/2681/20 з Єдиного державного реєстру судових рішень, внаслідок чого суд об`єктивно позбавлений можливості встановити обставини, на які посилався відповідач, а саме, обставини притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, оскільки вказаний документ не містить відомостей, які дають можливість ідентифікувати фізичну особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Зазначав, що крім наданої до суду паперової роздруківки з  Єдиного державного реєстру судових рішень постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року, позивач  надав до суду паперову копію витягу з сайту Судова влада по справі № 755/2681/20, з якої вбачається, що по вказаній справі особою, яка притягується до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 . 
Зазначав, що з наданої позивачем до суду першої інстанції копії постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року вбачається, що до адміністративної відповідальності по справі № 755/2681/20 було притягнуто дві особи. При цьому, до суду було надано копію відповіді Національної поліції України №3020045577406134, отриману з бази МТСБУ, відносно ДТП, яка мала місце 07 лютого 2020 року, в якій зазначено транспортні засоби, їх власники, учасники ДТП, які керували транспортними засобами та правопорушники - винуватці ДТП, серії та номера протоколів про адміністративне правопорушення, пункти ПДР, які були порушені винуватцями. Так, винуватцями ДТП є ОСОБА_1 , який керував автомобілем «BMW 525», р.н НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 . Апелянт вважає, що на підставі цих даних суд першої інстанції мав можливість ідентифікувати осіб, щодо яких винесено постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року по справі № 755/2681/20.
Крім того, посилався на те, що відповідно до п.п. 2,3 розділу ІХ Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень суддям надається дозвіл на повний доступ до інформаційних ресурсів Реєстру на весь час обіймання відповідної посади. Тобто, у судді, у разі сумніву, була можливість пересвідчитися у тому, що Особою_1 у постанові є саме ОСОБА_1 , а іншою особою є ОСОБА_2 . При цьому, зазначав, що матеріали справи не містять заперечень відповідача з приводу його вини в ДТП, будучи належно повідомленим про розгляд даної справи.
Звертав увагу, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є не єдиним доказом вини ОСОБА_1 у ДТП, яка сталася 07 лютого 2020 року. У даному випадку такими доказами є: відповідь Національної поліції України №3020045577406134, відповідно до якої правопорушниками є обидва учасники ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відносно кожного з них були складені протоколи про адміністративне правопорушення. Крім того, сам факт визнання ПрАТ «СК «Саламандра» претензії позивача та відповідь на надіслані ПрАТ «СК «Саламандра» матеріали,  а саме: відповідь на адвокатських запит, страховий акт № 0025688.02.20/1 від 21 травня 2020 року, розрахунок страхового відшкодування до страхового акту № 0025688.02.20/1. Вказував, що зазначені документи засвідчують, що ПрАТ «Саламандра» як страхова компанія, яка застрахувала відповідальність ОСОБА_1 , теж вважає його винним у вчиненні ДТП, в іншому разі претензія позивача не була б задоволена. Звертав увагу, що в страховому акті ПрАТ «СК «Саламандра» визнає подію, яка сталась 07 лютого 2020 року за участю автомобіля  «BMW 525», р.н НОМЕР_2 , страховим випадком за ризиком «шкода майну третіх осіб», а потерпілим є саме ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с. 130-134).
 
З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2023 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції забезпечив реалізацію права відповідача ОСОБА_1 на подання відзиву на апеляційну скаргу, копію якої разом із ухвалою про відкриття апеляційного провадження було надіслано на зазначену відповідачем поштову адресу, проте таке повідомлення повернулось із відміткою працівників ошти про відсутність адресата за вказаною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від відповідача до суду не надходили. З огляду на положення ст. 131 ЦПК України, суд визнав належним таке повідомлення відповідача про перегляд справи апеляційним судом. 
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.
            
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28 грудня 2018 року між ПАТ «Київгаз» та ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗ~047/101/180000356 (а.с. 8-14).
Відповідно до пункту 5 предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, вказаним в п. 7 договору, який пройшов реєстрацію в ДАІ або в інших органах, має індивідуальний (заводський) номер кузова (двигуна, шасі) і належить йому на правах власності, повного господарського відання, оперативного управління або в інших законних підставах, а також додатковим обладнанням до нього, згідно з обраною програмою страхування. 
В пункті 7 договору «програма страхування» зазначено «згідно з додатком № 2 до договору» (а.с. 8-14).
В Додатку № 2 до договору добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) АЗ~047/101/180000356 зазначено перелік застрахованих транспортних засобів ПАТ «Київгаз» (а.с. 15-17).
Серед вказаного переліку застрахованих транспортних засобів, який міститься в Додатку №2 до договору, є автомобіль «Ford», р.н. НОМЕР_1 (а.с. 17).
07 лютого 2020 року о 08 год. 55 хв. в м. Київ по вул. бульв. Перова, 10, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та за участю застрахованого транспортного засобу «Ford», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 (а.с. 44-47).
В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Ford», р.н. НОМЕР_1 , та транспортний засіб «BMW», р.н. НОМЕР_2 , що підтверджується відповіддю від Національної поліції України № 3020045577406134  (а.с. 44-47).
Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 вбачається, що на момент ДТП автомобіль «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, належав на праві власності ПАТ «Київгаз» (а.с.23-24).
10 лютого 2020 року директор АТ «Київгаз» ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «СК ««Українська пожежно-страхова компанія» з заявою-повідомленням (Автокаско) про настання події ДТП (а.с. 20-21).
Крім того, 24 лютого 20220 року директор АТ «Київгаз» ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, який стався 07 лютого 2020 року (а.с. 22).
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 , було проведено його огляд, про що складено акт огляду колісного транспортного засобу від 07 лютого 2020 року (а.с. 22-34).
Згідно рахунку на оплату № 27 від 20 лютого 2020 року, складеного ФОП ОСОБА_3 загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 , складає 237 289,50 грн. (а.с. 35-36).
Зі страхового акту № КАСКО 047/000/20/0025 від 26 березня 2020 року вбачається, що зазначене ДТП було визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначений на суму 237 289,50 грн. (а.с. 41).
Так, на підставі страхового акту № КАСКО 047/000/20/0025 від 26 березня 2020 року позивачем було виплачено страхове відшкодування двома платежами: 26 березня 2020 року на суму 100 000,00 грн. (а.с. 42) та 01 квітня 2020 року на суму 137 289,50 грн. (а.с. 43).
21 квітня 2020 року ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до ПрАТ «СК «Саламандра» на підставі ст.ст. 993, 1190 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» з претензією про виплату сплаченого страхового відшкодування з врахуванням солідарної відповідальності водіїв, тобто 50 % від виплаченого страхового відшкодування, а саме 118 644,75 грн. (а.с. 52-53).
Зі страхового акту № 0025688.02.29/1 від 21 травня 2020 року вбачається, що зазначене ДТП було визнано страховим випадком за ризиком «шкода майну третіх осіб», з настанням якої виникає обов`язок відшкодувати збитки на підставі умов договору страхування № 139904618 у розмірі 68 486,66 (а.с. 58). 
04 грудня 2012 року представник ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія»Юхименко С.Ю. звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» з адвокатським запитом, в якому просив надати письмове обґрунтування розмір виплаченого страхового відшкодування із зазначенням правових підстав його зменшення (а.с. 54).
17 січня 2021 року ПрАТ «СК «Саламандра» надало відповідь на адокатський запит, в якому зазначено, що зменшення суми виплати аргументовано тим, що ПрАТ «СК «Саламандра» здійснило виплату ПрАТ «СК «Українська страхова група» у розмірі 68 468,66 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. В ході дослідження наданих ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» матеріалів встановлено, що транспортний засіб «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 , є транспортним засобом спецпризначення, про що свідчать зовнішні та внутрішні його ознаки. Виходячи з цього, відповідно до підпункту «ґ» пункту 7.38, 7.39 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (надалі за текстом - Методика) при визначені вартості матеріального збитку потрібно враховувати коефіцієнт фізичного зносу, якщо КТЗ експлуатувався в умовах, визначених в пункті 4 таблиці 4.1. додатка 4 до цієї Методики. Відповідно до Додатку 4 до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», факторами, що впливають на процент зменшення вартості КТЗ є чинники експлуатації: автомобілі легкові та автобуси спеціалізованого призначення. ПрАТ СК «Саламандра» розрахований коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 0,6383 % (а.с. 55-57). 
До відповіді на адвокатський запит було додано розрахунок страхового відшкодування до страхового акту № 0025688.02.20/1(а.с. 59).
 
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Тобто нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме,  шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Згідно з ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено: «[…] стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».
Правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого АТ «Київгаз» страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що за змістом наданої позивачем роздруківки з Єдиного державного реєстру судових рішень постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року у справі № 755/2681/20 суд об`єктивно позбавлений можливості встановити обставини притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки вказаний документ не містить відомостей які дають можливість ідентифікувати фізичну особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. За відсутності постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, якою встановлено і повністю доведено вину відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про стягнення з нього матеріальної шкоди на користь позивача внаслідок ДТП. Всупереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, факт винності у ДТП ОСОБА_1 та його винності в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, не підтверджено відповідними доказами. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем до суду першої інстанції було надано роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року у справі № 755/2681/20 (а.с. 49-50).
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року у справі № 755/2681/20 Особу_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень. Особу_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень (а.с. 49-50).
Відповідно до п. 3 розділу ІХ Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень суддям, членам Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за їх зверненнями до адміністратора надається дозвіл на повний доступ до інформаційних ресурсів Реєстру на весь час обіймання відповідної посади.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, у разі виникнення сумніву, мав змогу з`ясувати, що Особою_1 є ОСОБА_1 , маючи повний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень. Також, на офіційному сайті Судової влади України в розділі "Стан розгляду справ", за відповідним номером справи можна перевірити учасників справи.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивачем до позовної заяви додано копію витягу з сайту Судова влада України по справі 755/2681/20, в якому зазначено, що по справі № 755/2681/20 особою, яка притягується до відповідальності є ОСОБА_1 (а.с. 48).
Крім того, до позовної заяви було долучено копію відповіді Національної поліції України № 3020045577406134 відносно ДТП, яке мало місце 07 лютого 2020 року, в якій зазначено, що 1-й винуватець ДТП є ОСОБА_1 , 2-й винуватець ДТП є ОСОБА_2 (а.с. 46-47). 
Враховуючи викладене, на підставі зазначених даних суд першої інстанції мав можливість ідентифікувати осіб, щодо яких винесено постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року.
Також колегія суддів звертає увагу, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року є не єдиним доказом, що підтверджує наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка сталася 07 лютого 2020 року.
В матеріалах справи міститься страховий акт ПрАТ «СК «Саламандра» № 0025688.02.20/1 від 21 травня 2020 року (а.с. 58), відповідь на адвокатський запит від 17 січня 2021 роу, підписана представником ПрАТ «СК «Саламандра» адвокатом Терезі О.С. (а.с. 55-57). В зазначених документах ПрАТ «СК «Саламандра», як страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_1 , визнала подію ДТП, яка сталася 07 лютого 2020 року страховим випадком за ризиком «шкода майну третіх осіб», потерпілим зазначено ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія». Крім того, у відповіді на адвокатський запит ПрАТ «СК «Саламандра» посилаючись на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року по справі № 755/2681/20, зазначає, що доведено вину кожного учасника ДТП. Таким чином, ПрАТ «СК «Саламандра» визнала вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка мала місце 07 лютого 2020 року, та виплатила позивачу страхове відшкодування.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав не доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка сталась 07 лютого 2020 року.
Так, згідно положень ст. ст. 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (ст.ст. 6, 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, зазначеної в страховому полісі, є настання страхового випадку - вчинення ДТП.
Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Положеннями статті 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц прийшла до висновків, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Матеріалами справи встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля засобу «BMW», р.н. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № 139904618, ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 130 000 грн., розмір франшизи - 0 грн (а.с. 58).
Страховиком відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» здійснено виплату позивачу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»  у розмірі 68 468,66 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
З розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 0025688.02.20/1 убачається, що ПрАТ «СК «Саламандра» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 0,6383 %. Після цього ПрАТ «СК «Саламандра» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Українська страхова група» у розмірі 68 486,55 грн.
Відповідно до пункту 1.6. Методики фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).
Пункт 7.38. Методики визначає, що значення коефіцієнту зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:  5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ;
Разом з тим, пунктом 7.39. Методики передбачені винятки стосовно використання зазначених вимог, зокрема, підпунктом «ґ»: КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики, а саме автомобілі легкові та автобуси спеціалізованого призначення.
У відповіді на адвокатський запит ПрАТ «Саламандра» зазначило про те, що розрахунок суми страхового відшкодування було зроблено на підставі документів наданих ПрАТ «СК «Українська страхова група». Беручи до уваги, що автомобіль «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 , є транспортом спеціалізованого призначення є підстави для застосування підпункту «ґ» пункту 7.39 Методики, тобто, при визначені вартості матеріального збитку потрібно враховувати коефіцієнт фізичного зносу.
Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року  у справі № 755/7666/19, від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.
Враховуючи те, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулось до ПрАТ «СК «Саламандра» з претензією про перерахування сплаченого страхового відшкодування у розмірі 118 644,75 грн., а страховик відповідача ПрАТ «СК  «Саламандра» здійснило страхове відшкодування  ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу  у розмірі 68 468,66 грн., відтак різниця невідшкодованої позивачу суми страхової виплати у розмірі 50 176,09 грн. підлягає стягненню саме з винної особи відповідача ОСОБА_1 .
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».
 
Щодо судових витрат.
 
Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Таким чином, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд справи районним судом у розмірі 2 684,00 грн. (підтверджується платіжною інструкцією № 162221330, а.с. 7) та за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 4026,00 грн. (підтверджується платіжною інструкцією № 162224208, а.с. 84).
З огляду на положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -       
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - задовольнити.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове.
Позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до  ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (код ЄРДПОУ 20602681) грошові кошти у розмірі 50 176,09 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (код ЄРДПОУ 20602681)  2 684,00 грн. судового збору за розгляд справи районним судом.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (код ЄРДПОУ 20602681)  4 026,00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційний судом.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          В.М. Ратнікова

                                                                                                          Т.І. Ящук