Ухвала
Іменем України 
28 березня  2024 року
м. Київ
справа № 733/1044/14-к
провадження № 51-6658 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня 2014 року, 
встановив:
Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня         2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді       позбавлення волі строком на 13 років.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня 2014 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 оскаржує їх у касаційному порядку.
Крім того, від засудженого ОСОБА_4 надійшло  клопотання про поновлення йому строку касаційного оскарження вказаних судових рішень. Клопотання мотивовано тим, що строк касаційного оскарження судових рішень пропущений по незалежним від його волі причинам, у зв?язку із неодноразовою відмовою у перегляді судових рішень щодо нього. При цьому він вказує, що є людиною похилого віку, юридично необізнаний та із касаційною скаргою звернувся вперше у березні 2015 року, після чого вона була повернута ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від                03 червня 2015 року у зв`язку із допущеними недоліками. Вдруге він звернувся із касаційною скаргою на судові рішення у вересні 2016 року, оскільки не був обізнаний про його право на повторне звернення в межах строку на касаційне оскарження, та його скарга була повернута у зв`язку із пропуском вищевказаного строку. В подальшому майже всі його заяви поверталися з аналогічної причини. Також засуджений вказує, що його звернення від 30 жовтня 2023 року до Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги про надання йому юридичної допомоги залишилося без відповіді. 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала,  виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК Україникасаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Разом з тим, поважність причин визначається слідчим суддею, судом у разі неможливості своєчасного подання скарги або іншого документа через стихійне лихо, катастрофу, хворобу, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учаснику процесу завчасно подати відповідний документ.  
При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. 
Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Як убачається із матеріалів касаційного провадження, ухвала Апеляційного суду Чернігівської області постановлена 25 грудня 2014року.  
Зі змісту клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку слідує, що він вперше звертався із касаційною скаргою на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня 2014 року у березні                    2015 року, яка ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року була йому  повернута у зв`язку із допущеними недоліками. При цьому тільки у вересні 2016 року від вдруге звернувся із касаційною скаргою на судові рішення та його скарга була повернута у зв`язку із пропуском строку касаційного оскарження.
Також із касаційного провадження вбачається, що в подальшому 30 травня             2018 року, 21 квітня 2020 року ОСОБА_4 звертався до Верховного Суду із касаційними скаргами на вищевказані рішення суду та заявами про поновлення строку їх касаційного оскарження. Ухвалами Верховного Суду від 11 червня             2018 року та 30 квітня 2020 року відповідно відмовлено засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку касаційного оскарження та його касаційні скарги, з усіма доданими матеріалами, йому повернуті, оскільки заяви не містили переконливих доводів на обґрунтування поважності причин пропуску строку касаційного оскарження та у них не було вказано, які об`єктивні обставини унеможливили звернутись засудженого із касаційними скаргами протягом тривалого часу.
05 лютого 2021 року, 13 липня 2021 та 02 січня 2024 року  засуджений  ОСОБА_4 знову звертався до Верховного Суду із скаргами на судові рішення щодо нього та ухвалами Верховного Суду від  15 лютого 2021 року, 26 серпня  2021 року та                      22 січня 2024 року відповідно його скарги повернуто, оскільки вони подані після закінчення строку касаційного оскарження судових рішень, а заяви про поновлення такого строку були  відсутні.
14 березня 2024 року ОСОБА_4 повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня 2014 року та клопотанням про поновлення строку їх оскарження.
Проте доводи клопотання про поважність причин пропуску строку касаційного оскарження, які, на думку засудженого, перешкодили оскаржити судові рішення у визначений законом строк, є непереконливими та не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.
Верховний Суд враховує, що установлений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. Водночас особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.
Як зазначає засуджений ОСОБА_4 у клопотанні, причиною пропуску ним строку касаційного оскарження судових рішень стала його юридична необізнаність.
При цьому, як убачається із касаційного провадження, у засудженого була можливість скористатися правом на касаційне оскарження вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня 2014 року у межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 426 КПК України, у тому числі, із врахуванням того, що він користувався правничою допомогою у судах першої та апеляційної інстанцій.
Водночас посилання засудженого на те, що він звернувся із новою касаційною скаргою лише у вересні 2016 року через юридичну необізнаність не є поважною причиною пропуску строку ним на  касаційне оскарження, враховуючи те, що засуджений не вказує, які об`єктивні обставини унеможливили його звернутись із новою касаційною скаргою протягом розумного строку після винесення вищевказаної ухвали. Крім того, засуджений звернувся із касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень у 2024 році із наведенням аналогічних мотивів поважності пропуску вищевказаного строку.
Проте зазначені причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не можуть вважатися такими, що є об'єктивно непереборними, пов'язаними дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані засудженим обгрунтування для поновлення строку не є переконливими, оскільки не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для реалізації ним права на подання касаційної скарги в строк, визначений законом.
Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, підстав для поновлення відповідного строку не вбачається, а тому, касаційна скарга засудженого          ОСОБА_4 підлягає поверненню особі, яка її подала.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи суд  не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновлені строку касаційного оскарження вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня           2014 року та ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня            2014 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня 2014 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                       ОСОБА_3