УХВАЛА

24 січня 2024 року 
м. Київ

справа №990/244/23
адміністративне провадження №П/990/244/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Білак М.В.,  Радишевської О.Р.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
за участю:
секретаря судового засідання - Орел П.Ю.
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника відповідача -Ізвєкова К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання Вищої ради правосуддя про об`єднання справи за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та стягнення коштів в одне провадження з іншими справами за подібними позовами до Вищої ради правосуддя,

УСТАНОВИВ:
02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду, як до суду першої інстанції із позовною заявою до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач), де просить:
- визнати протиправними дії Вищої ради правосуддя щодо обмеження нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди члена Вищої ради правосуддя за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року із застосуванням статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у редакції Закону України від 13 квітня 2020 року №553-ІХ;
- стягнути з Вищої ради правосуддя на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої винагороди члена Вищої ради правосуддя за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 566511,44 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті. 
Ухвалою від 09 жовтня 2023 року Суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 і відкрив провадження у справі №990/244/23 (провадження №П/990/244/23). Розгляд справи №990/244/23 (провадження №П/990/244/23) вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
ВРП заперечила щодо такого порядку розгляду справи та подала клопотання про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, і Суд ухвалою від 22 листопада 2023 року справу №990/244/23 (провадження №П/990/244/23) вирішив розглядати у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Від ВРП надійшло клопотання про об`єднання справ в одне провадження, у якому представник відповідача просить об`єднати справу №990/244/23 в одне провадження зі справами №990/233/23, №990/234/23, №990/235/23, №990/241/23, №990/242/23.
Представник ВРП, посилаючись на норми статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), пояснив, що в указаних справах, які перебувають у провадженні Суду, відповідачем є ВРП, а позивачами - особи, які колись були членами ВРП. Позовні вимоги у цих справах є однорідні, оскільки в усіх випадках звернення до суду пов`язане з обмеженням суми винагороди члена ВРП за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року на підставі статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" в редакції Закону України від 13 квітня 2020 року №553-ІХ. Із цієї причини зміст позовних вимог у перелічених справах, за твердженнями представника відповідача, подібний, а тому для досягнення процесуальної економії та недопущення ухвалення судом різних рішень у подібних судових справах, указані справи доцільно об`єднати в одне провадження.
У судовому засіданні 24 січня 2024 року представник ВРП підтримав подане клопотання про об`єднання справ в одне провадження.
Позивачка у судовому засіданні заперечила проти задоволення поданого ВРП клопотання. 
Верховний Суд, проаналізувавши подане ВРП клопотання, заслухавши думки представника відповідача та позивачки, виходить із такого.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
За приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункти 3, 4 частини першої цієї статті). 
Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Верховному Суду як суду першої інстанції відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів ВРП, щодо питань обрання (призначення) на посади членів ВРП, звільнення їх з таких посад.
Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України закріплені у статті 266 КАС України. Правила цієї  статті поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо: законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; законності актів ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (пункти 2, 3 частини першої статті 266 КАС України). 
Приписами статті 1 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя" (далі - Закон №1798-VIII) визначено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів. ВРП є юридичною особою, видатки на її утримання визначаються окремим рядком у Державному бюджеті України.
ВРП складається з двадцяти одного члена, з яких десятьох - обирає з`їзд суддів України з    числа суддів чи суддів у відставці, двох - призначає Президент України, двох - обирає Верховна Рада України, двох - обирає з`їзд адвокатів України, двох - обирає всеукраїнська конференція прокурорів, двох - обирає з`їзд представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ. Голова Верховного Суду входить до складу ВРП за посадою (частина перша статті 5 Закону №1798-VIII). 
Відповідно до частин першої та другої статті 21 Закону №1798-VIII на час виконання повноважень члени ВРП з числа суддів та прокурорів відряджаються до ВРП із збереженням за ними посад, які вони обіймали на момент обрання (призначення) членами ВРП. Розмір винагороди члена ВРП встановлюється у розмірі посадового окладу судді Верховного Суду. Розмір винагороди члена ВРП, який є суддею, дорівнює сумі його суддівської винагороди, якщо така сума перевищує розмір посадового окладу судді Верховного Суду. Виплата винагороди членам ВРП провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України.
За змістом частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Згідно з частиною другою статті 172 КАС України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ (частина третя статті 172 КАС України).
Про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 172 КАС України).
Верховний Суд, розглядаючи аналогічне клопотання ВРП про об`єднання справ в одне провадження, в ухвалі від 29 листопада 2023 року в справі №990/233/23 зазначив, що захист порушених прав у правовідносинах, які виникають у сфері проходження (прийняття, звільнення з) публічної служби, пов`язується із конкретним громадянином, а не колективом, у цьому випадку, органу державної влади. Звернення кількох осіб із позовами з однорідними вимогами до одного відповідача у спорах, які виникли у зв`язку з проходженням публічної служби, - спричиненими одним і тим самим юридичним фактом (як-от дії щодо обмеження нарахування та виплати винагороди члена ВРП), - може спиратися на однакові чи аналогічні нормативні підстави і юридичні факти, але це ще не робить такі позови пов`язаними між собою у тому сенсі, щоб об`єднати їх в одне провадження для спільного розгляду. Захист прав та інтересів у спорі, що виникає з правовідносин у сфері публічної служби, має бути індивідуалізований, чого не досягти у разі об`єднання справ в одне провадження. 
Спори членів ВРП, зокрема колишніх, із ВРП щодо розміру винагороди члена ВРП, є індивідуальними і не можуть розглядатися в одному провадженні. Позовна заява у спорах такої категорії, як цей, має подаватися і розглядатися окремо.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ВРП про об`єднання справи №990/244/23 в одне провадження зі справами №990/233/23, №990/234/23, №990/235/23, №990/241/23, №990/242/23, оскільки позов у справі №990/244/23 має розглядатися окремо. 
Керуючись статтями 172, 248, 256, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Вищої ради правосуддя про об`єднання справи за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та стягнення коштів в одне провадження із судовими справами № 990/233/23, № 990/234/23, № 990/235/23, № 990/241/23, № 990/242/23.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений 25 січня 2024 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 М.В. Білак 
 О.Р. Радишевська 
 Ж.М. Мельник-Томенко 
Судді Верховного Суду