ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/1481/23	Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н. В. 	
Провадження № 22-ц/817/256/24 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Гірський Б.О. 
суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
за участю секретаря - Сович Н.А. 

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №608/1481/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Слізяк Мар`яна Миколаївна на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2023 року (ухвалене суддею Яковець Н.В., повний текст рішення складено 04 грудня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:
У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що в 2023 році вона досягнула повноліття та навчається в Чортківському навчально-науковому інституті підприємництва і бізнесу Західноукраїнського університету на денній формі навчання, проте відповідач в добровільному порядку коштів на її утримання під час навчання в університеті не надає, хоча є працездатною здоровою особою, тому має змогу працювати та її утримувати.
Відтак просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до закінчення навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Заочним рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 21 червня 2023 року і до закінчення навчання 30 червня 2026 року, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2023 року заочне рішення скасовано та призначено судовий розгляд.
21 листопада 2023 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Каліннікова М.О. подала заяву про зменшення позовних вимог. 
Обґрунтовуючи змінені позовні вимоги посилалася на те, що навчання є платним - вартість одного навчального року становить 27 240 грн. 
Кошти на оплату навчання, надає лише мати - ОСОБА_3 .
Відповідач ОСОБА_1 в добровільному порядку коштів на навчання не надає, попри те, що є працездатною, здоровою особою.
Зазначала, що відповідач вже сплачував аліменти до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків відповідного мінімального прожиткового мінімуму щомісяця, розмір яких складав 1416,50 грн. та даний розмір аліментів не був обтяжливий для платника.
Відтак просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви суду і до закінчення навчання - 30 червня 2026 року, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2023 року позов задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісяця аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісячно, починаючи з 21 червня 2023 року до закінчення навчання 30.06.2026 року, але не більше як до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Слізяк М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції: "Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісяця аліменти в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 21 червня 2023 року до закінчення навчання 30.06.2026 року, але не більше як до досягнення дитиною двадцяти трьох років".
Вважає, що при ухваленні рішення судом було неправильно застосовано норми матеріального права.
Вказує на те, що судом в мотивувальній частині рішення не наведено мотивів з яких виходив суд при зазначенні у його резолютивній частині стягнення аліментів саме у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісячно.
Звертає увагу на те, що законом не визначено мінімального розміру аліментів на повнолітню дитину.
Зазначає, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітків відповідатиме вимогам розумності і справедливості, проте при визначені мінімального розміру аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісячно, розмір аліментів складатиме 1342 грн., тому фінансів для власного проживання та забезпечення інших дітей, які перебувають на його утриманні не залишиться, оскільки розмір його щомісячного доходу становить 1525 грн.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки Чортківського навчально-наукового інституту підприємництва і бізнесу Західноукраїнського національного університету № 093 від 27 квітня 2023 року ОСОБА_2 дійсно навчається в даному навчальному закладі за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа та страхування» і знаходиться на повному державному забезпеченні, форма навчання денна. Термін навчання з 05.09.2022 року по 30.06.2026 року.
Згідно довідки від 21 вересня 2023 року №2449/1 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 з 07.09.2021 року по теперішній час.
Згідно довідки про доходи від 04.07.2023 року №3259/1 в січні 2023 року відповідач отримав грошове забезпечення у розмірі 2996,33 грн., в лютому 2023 року - 12372,16 грн., в березні 2023 р. - 1525,50 грн., в квітні 2023 року - 1525,50 грн., в травні 2023 року - 1525,50 грн., в червні 2023 р - 1525,50 грн.
Відповідно до свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 від 08.12.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 08 грудня 2021 року, актовий запис № 444.
В подружжя народилось двоє дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
30 січня 2023 року Горішньовигнанським старостинським округом видано довідку №19 про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстровані та проживають: мати ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що "обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)".
Аналогічний висновок міститься у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Відповідно до положень статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як визначено статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходячи з фактичних обставин справи, враховуючи, що відповідачем не заперечується його обов`язок матеріальної допомоги та наявність у нього можливості надання дочці такої на період її навчання, керуючись принципом розумності та справедливості, вважав, що достатнім для покриття витрат, пов`язаних із навчанням повнолітньої дочки є стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, на період навчання до досягнення нею 23 річного віку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Водночас суд першої інстанції не звернув уваги на те, що положеннями статті 201 СК України не передбачено застосування вимог статті 182 для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Зазначене у статті 200 СК України відсилання до норми статті 182 цього Кодексу стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів (частина перша статті 182 СК України).
Відтак ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції помилково в резолютивній частині зазначив про необхідність стягнення аліментів з урахуванням нижньої межі - 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому рішення суду першої інстанції в частині визначення мінімального розміру аліментів, який необхідно враховувати при стягненні аліментів в користь повнолітньої ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, підлягає зміні, шляхом виключення із резолютивної частини рішення слів "але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи".
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2023 року - змінити, виключивши із другого абзацу резолютивної частини слова "але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи".
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, зазначених у п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року.        

Головуючий: Гірський Б.О. 

Судді: Костів О.З.

                                                                Хома М.В.