П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/4566/23	

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,
повний текст судового рішення
складено 23.06.2023, м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме: 
- визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати у повному обсязі додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць за жовтень та листопад 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум; 
- зобов`язання нарахувати та виплатити у повному обсязі додаткову винагороду, передбачену п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць за жовтень та листопад 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум;
- визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати у повному обсязі додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум; 
- зобов`язання нарахувати та виплатити у повному обсязі додаткову винагороду, передбачену п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що позивач у межах спірних правовідносин має право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», розміром 30  000,00 грн, за жовтень 2022 року, листопад 2022 року та січень 2023 року, так як у відповідних періодах позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності та відпустці, але протиправно не отримував відповідної виплати у повному обсязі.
Крім того, в апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції помилково не враховано, що наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168»  видано з порушенням вимог ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та він не пройшов державної реєстрації.
В свою чергу, Військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про залишення без задоволення позовних вимог, так як позивач не має права на перерахунок виплаченої додаткової грошової винагороди.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу у Державній прикордонній службі України та зарахований до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України).
Відповідно до виписного епікризу КП «Старокозацька районна лікарня», ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 12 жовтня 2022 року по 24 жовтня 2022 року. 
Також, у період з 16 листопада 2022 року по 25 листопада 2022 року, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Одеському військово-медичному клінічному центрі ДПС України, що підтверджується випискою № 2155 із медичної карти.
В свою чергу, 14 грудня 2022 року представником позивача до Військової частини НОМЕР_1  подано заяву щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року, з проханням нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному розмірі за жовтень та листопад 2022 року додаткової винагороди у розмірі до 30   000,00 грн.
Листом від 30 грудня 2022 року № 25/3-98Пі-22-Вих повідомлено, що згідно пп. 4 п. 7 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби № 392-АГ від 30 липня 2022 року «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», виплата додаткової винагороди військовослужбовцям, які перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я усіх форм власності, за весь час перебування на лікуванні, не здійснюється.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у період з 13 січня 2023 року до 23 січня 2023 року ОСОБА_1 перебував у відпустці, тривалістю 10 днів.
При цьому, в період перебування у відпустці, позивач не отримував додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року.
Не погоджуючись із розміром отриманої додаткової грошової винагороди, виплаченої у місяці, в яких позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності та відпустці, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції ухвалено рішення про залишення без задоволення позовних вимог, так як для перерахунку виплаченої позивачу додаткової винагороди відсутні правові підстави, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Згідно ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
При цьому, згідно п. 1 Постанови КМУ № 168 (в редакції постанови КМУ № 793 від 07 липня 2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
При цьому, Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ № 392/0/81-22-АГ від 30 липня 2022 року «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі - Наказ № 392/0/81-22-АГ).
Згідно п. 1 Наказу № 392/0/81-22-АГ, військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації ДПСУ, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Згідно пп. 4 п. 7 Наказу № 392/0/81-22-АГ, виплата встановленої пунктом 1 додаткової винагороди не здійснюється, якщо військовослужбовець перебуває у відпустці або на лікуванні в закладах охорони здоров`я усіх форм власності, крім випадків, передбачених підпунктом 4 пункту 3 цього наказу (перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення чи отримання контузії, травми, каліцтва).
Крім того, 09 грудня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби видано Наказ № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі - Наказ № 628/0/81-22-АГ).
Згідно пп. 5 п. 11 Наказу № 628/0/81-82-22-АГ, виплата встановленої пунктом 1 додаткової винагороди не здійснюється, якщо військовослужбовець перебуває у відпустці, крім відпусток за сімейними обставинами або з інших поважних причин, що вперше надаються військовослужбовцям, звільненим після позбавлення особистої свободи незаконними збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією та/або органами влади російської федерації (перебування в полоні) - за весь період перебування у відпустці.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка на переконання позивача, допущена при здійсненні нарахування грошового забезпечення військовослужбовцю за періоди проходження військової служби за жовтень 2022 року, листопад 2022 року та січень 2023 року.
В даному випадку, позивач вважає, що йому у спірному періоді протиправно не виплачено додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою КМУ № 168, розміром 30   000,00 грн, за жовтень 2022 року, листопад 2022 року та січень 2023 року, так як у відповідних періодах позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності та знаходився відпустці.
Між тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції про залишення без задоволення позовних вимог, в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що встановлена Постановою КМУ №168 додаткова винагорода в розмірі 30  000,00 грн на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100  000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
В свою чергу, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, у період з 12 жовтня 2022 року по 24 жовтня 2022 року, а також у період з 16 листопада 2022 року по 25 листопада 2022 року, позивач знаходився у стані тимчасової непрацездатності та перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я.
Між тим, як вбачається із вищевикладених норм матеріального права, виплата додаткової винагороди, встановленої Постановою КМУ № 168 не здійснюється, якщо військовослужбовець перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я усіх форм власності, крім випадків перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення чи отримання контузії, травми, каліцтва.

В даному випадку, судом не встановлено, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я пов`язане з пораненням, отриманням контузії, травми чи каліцтва.
Також, як вбачається із вищевикладених норм матеріального права, виплата додаткової винагороди, встановленої Постановою КМУ № 168 не здійснюється, якщо військовослужбовець перебуває у відпустці, крім відпусток за сімейними обставинами або з інших поважних причин, що вперше надаються військовослужбовцям, звільненим після позбавлення особистої свободи незаконними збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією та/або органами влади російської федерації (перебування в полоні) - за весь період перебування у відпустці.
В даному випадку, як вбачається з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 09 січня 2023 року №10-ВВ, позивачу надано частину щорічної основної відпустки за 2023 рік, тривалістю 10 календарних днів, починаючи з 13 січня 2023 року. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність у підстав для перерахунку виплаченої позивачу додаткової винагороди у спірні періоди.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, положення Наказу № 392/0/81-22-АГ суперечать положенням Постанови КМУ № 168 та іншим нормативно правовим актам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, реалізація Постанови КМУ №168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом МВС України від 25 червня 2018 року № 558, не врегульовувала цих питань.
Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених Постановою КМУ № 168, вказано і в пункті 21 цієї постанови, доповненому згідно з постановою КМУ від 07 липня 2022 року № 793.
В свою чергу, 30 липня 2022 року Адміністрація Держприкордонслужби, посилаючись на пункт 21 Постанови КМУ № 168, видала наказ № 392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», який був уведений в дію з 01 серпня 2022 року.
Крім того, документування (фіксація) у спірний період органами Держприкордонслужби безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях і заходах та фактична виплата їм додаткової винагороди до 100   000,00 грн, відповідно до приписів наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ, унеможливлювала застосування іншого механізму реалізації Постанови КМУ № 168 до правовідносин, що вже відбулися.
За відсутності відповідного відомчого нормативно-правового акта не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.
Тому, колегія суддів вважає, що застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою КМУ №168, у спірний період підлягають положення Наказу № 392-/0/81-22-АГ.
Аналогічний висновок суду стосується також можливості застосування до спірних правовідносин Наказу № 628/0/81-82-22-АГ.
Крім того, колегія суддів не приймає доводів апеляційної скарги, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, про те, що наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» прийнятий з порушенням вимог ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та не пройшов державної реєстрації, так як за відсутності відповідного відомчого нормативно-правового акта не здійснювався би облік особового складу, який мав право на додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.
При цьому, колегія суддів зазначає, що викладені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 21 грудня 2023 року (справа № 200/193/23). 
Між тим, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про залишення без задоволення позовних вимог.
При цьому, при розгляді даної справи судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

         Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
         Судді	  	О.В. Єщенко    А.В. Крусян