ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 січня 2024 року
м. Київ
справа № 163/2245/17
провадження № 51-3890 км 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                               ОСОБА_1 ,
суддів                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання     ОСОБА_4 ,
прокурора                                   ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисників                                    ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2020 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 25 травня 2023 року щодо останнього та ОСОБА_9 укримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12016030150000066, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,
 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Любомль Волинської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2020 року засуджено:
ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна; ч. 5 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.
ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна; ч. 5 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.
Цивільний позови задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілих: ОСОБА_10 - 518 486,44 грн у рахунок відшкодування майнової шкодита 50 000 грн моральної шкоди; ОСОБА_11 - 7 747,71 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - 196 289,90 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 50 000 грн моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_12 ; ОСОБА_14 - 29 253 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди; ОСОБА_15 - 219 000 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди; ОСОБА_16 - 512 978,60 грн у рахунок відшкодування майнової шкодита 50 000 грн моральної шкоди; ОСОБА_17 - 13 935,92 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди; ОСОБА_18 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_19 , ОСОБА_20 - 580 710 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди.
Запобіжний захід стосовно  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 25 травня 2023 року вирок суду першої інстанції в частині вирішення речових доказів змінено, грошові кошти вилучені 26 лютого 2017 року в автомобілі марки «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1 , під час огляду місця події 10 480 злотих (Республіки Польща) повернуто потерпілій ОСОБА_16 .
В решті вирок суду залишено без змін.
Судові рішення стосовно засудженого ОСОБА_9 в касаційному порядку не оскаржуються.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 на початку лютого 2016 року запропонував особі, кримінальне провадження стосовно якої закрито ухвалою суду від 15 квітня 2019 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, яка, будучи керівником групи швидкого реагування пункту централізованого спостереження ТзОВ «Арсенал СТ», мала хорошу спортивну та фізичну підготовку, володіла інформацією щодо охорони будинків, мала в користуванні автомобіль «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_2 ; ОСОБА_9 , який мав у користуванні автомобіль «Volkswagen Passat 2.8», державний номер НОМЕР_1 , та особі, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, спільно вчиняти розбійні напади на жителів Любомльського та Луцького районів Волинської області. 
Отримавши згоду вказаних осіб, ОСОБА_8 взяв на себе функції організатора та керівника новоствореної злочинної групи, з їх відому та згоди розробив загальні правила поведінки, спрямовані на беззаперечне виконання його наказів та створення тісних стосунків між учасниками вчинення злочинів, які базувались на бажанні кожного з них отримувати стабільні кримінальні прибутки для задоволення власних потреб у грошах, характеризувалися високою дисципліною та підпорядкуванням, спільно з останніми, для досягнення єдиного злочинного умислу та отримання значного кримінального прибутку, розробив спільний план подальшої злочинної діяльності, відомий усім учасникам групи, відповідно до якого ОСОБА_8 з відома вищевказаних учасників, обирав об`єкти вчинення розбійних нападів та крадіжок.
Для досягнення злочинного результату, з метою запобігання їхньому викриттю, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, та особою, кримінальне провадження стосовно якої закрито, заздалегідь придбали та підготували: непримітний (темний) одяг, рукавички, балаклави, шкарпетки - з метою одягання їх на взуття та не залишення слідів; для подолання опору потерпілих - будівельну липку стрічку («скотч») та хомути, а також - дерев`яну биту, пістолет «ГПМ», номер « НОМЕР_3 », металевий лом, рогатку, тощо.
Учасники організованої групи пристосували належні їм транспортні засоби - автомобілі «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_2 , «Volkswagen Passat 2.8», державний номер НОМЕР_1 , на яких з метою запобігання викриттю при вчиненні частини злочинів змінювали номерні знаки, попередньо придбані з цією метою.
З метою коригування та узгодження дій між учасниками створеної організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, використовували в злочинній діяльності мобільні телефони, за допомогою яких вони зв`язувались між собою, узгоджуючи час і місця зустрічей для обговорення обставин підготовки до вчинення нападів, при цьому, щоб не бути викритими працівниками правоохоронних органів, мобільні телефони та сім-картки, якими користувались виключно під час підготовки та вчинення злочинів, вони викидали, що забезпечувало групі стабільне функціонування і надійне прикриття.
У період з 11 лютого 2016 року до 26 лютого 2017 року, реалізовуючи єдиний злочинний умисел, організована група в складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, вчинила ряд розбійних нападів з проникненням у житло, з метою заволодіння майном у великих й особливо великих розмірах, та інші злочини проти власності.
Так, 11 лютого 2016 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, згідно з розподілом ролей, на автомобілі «Volkswagen Passat 2.8», державний номер НОМЕР_1 , прибули до будинку на АДРЕСА_3 . З метою запобігання викриттю ОСОБА_9 залишився з автомобілем неподалік Любомльської загальноосвітньої школи № 2, звідки проглядався вказаний будинок.
Приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відповідно до розробленого плану та розподілу ролей, використовуючи заздалегідь приготовані знаряддя для вчинення злочину, проникли на територію будинку на АДРЕСА_3 , дочекавшись, поки ОСОБА_11 вийде на вулицю, вчинили напад на останнього, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в умисному нанесенні потерпілому ОСОБА_11 близько 15 ударів кулаками в голову, придушуванні шиї за допомогою шарфа, внаслідок чого останній отримав легкі тілесні ушкодження. 
В подальшому особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, подолавши опір потерпілого, продовжував утримувати ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 та особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, через вхідні двері проникли до будинку за вказаною адресою, де вчинили напад на ОСОБА_10 , погрожуючи застосувати насильство, яке є небезпечним для її життя та здоров`я, що виразилося у погрозі вбивством, та застосували насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилось у нанесенні їй ударів кулаками в голову та обличчя, в результаті чого вона впала на підлогу, продовженні нанесення ударів, зв`язуванні рук та ніг канцелярським скотчем, зриванні сережок з мочок вух та ланцюжків з шиї. В результаті чого ОСОБА_10 отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Подолавши волю потерпілих, особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_8 та особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, заволоділи речами та грошовими коштами  ОСОБА_10 на загальну суму 518 486,44 грн, що на час вчинення злочину становило особливо великий розмір, а також речами ОСОБА_11 на суму 7 747,71 грн.
Крім цього, 22 березня 2016 року, приблизно о 01 годині 15 хвилин, провівши попередні підготовчі дії, ОСОБА_9 на належному йому автомобілі «Volkswagen Passat 2.8», державний номер НОМЕР_1 , прибув до с. Куснище, де згідно з розподілом ролей зайняв позицію очікування та спостерігав, а в подальшому телефоном повідомив про залишення ОСОБА_13 свого домоволодіння та направлення в напрямку с. Нудиже Любомльського району Волинської області.
В цей час ОСОБА_8 , особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, згідно з розподіленими ролями, придбавши на АЗС «Укрнафта» пальне, на автомобілі «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_2 , прибули до с. Нудиже Любомльського району, де ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, умисно, діючи в складі організованої групи, з відома усіх учасників, проникли на територію домоволодіння на АДРЕСА_4 (за матеріалами провадження 15), та шляхом підпалу пошкодили приміщення літньої кухні, чим спричинили потерпілій ОСОБА_14 матеріальних збитків на загальну суму 29 253 грн. 
Після чого ОСОБА_8 , особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, згідно з розподілом ролей, використовуючи заздалегідь приготовані знаряддя для вчинення злочину, проникли до будинку на АДРЕСА_5 та вчинили напад на ОСОБА_12 , що поєднувався із погрозою застосування насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, що полягало в залякувані негайним застосуванням фізичного насильства, у словесній погрозі вбити, а також із застосуванням насильства, що полягало у нанесенні більше 6 ударів кулаками в голову та по тілу, внаслідок чого ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, які ззовні не проявилися. В результаті цих дій ОСОБА_8 , особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, заволоділи належними їй та її чоловіку ОСОБА_13 речами та грошовими коштами, спричинивши їм матеріальної шкоди на загальну суму 196 289,90 грн, що на момент вчинення злочину становило великий розмір. 
Крім того, 18 липня 2016 року, близько 00 годин, ОСОБА_8 згідно із відведеною йому роллю, нібито для відпочинку та спільного проведення часу спонукав ОСОБА_18 залишити місце свого проживання - будинок за адресою: АДРЕСА_6 , в якому залишилася лише ОСОБА_18 , 1937 р.н. В цей час, особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_9 на автомобілі «Volkswagen Passat 2.8», державний номер НОМЕР_1 , згідно з попередньо визначеними ОСОБА_8 ролями прибули до будинку за вказаною адресою.
За розподілом ролей ОСОБА_9 в цей час мав спостерігати за прилеглою територією та в разі виникнення небезпеки за допомогою наданого йому ОСОБА_8 мобільного телефону повідомити інших учасників групи про виникнення небезпеки й забезпечити швидке залишення місця вчинення злочину.
Реалізовуючи єдиний умисел, 18 липня 2016 року, приблизно о 02 годині, діючи згідно з розподіленими ролями, використовуючи заздалегідь приготовані знаряддя для вчинення злочину, особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, через незачинені двері проникли до будинку, де вчинили напад на ОСОБА_18 та, незважаючи на її похилий вік, застосували насильство, небезпечне для життя та здоров`я, яке виразилось у киданні її на землю, зв`язуванні рук та ніг пластиковими хомутами, зв`язуванні шарфом рота та шиї, внаслідок чого  ОСОБА_18 отримала легкі тілесні ушкодження. Подолавши волю потерпілої до вчинення опору та можливого їх переслідування, нападники заволоділи належними ОСОБА_19 та ОСОБА_20 речами, документами, зброєю, грошовими коштами, спричинивши їм матеріальних збитків на загальну суму 580 710 грн, що на момент вчинення злочину становило особливо великий розмір.
20 листопада 2016 року, приблизно о 06 годині, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, згідно з розподілом ролей та заздалегідь визначених функцій, використовуючи заздалегідь приготовані знаряддя для вчинення злочину, прибули за адресою: АДРЕСА_2 . З метою запобігання їх викриття автомобіль зупинили на деякій відстані на АДРЕСА_7 , в ньому залишився ОСОБА_9 , який мав у разі виникнення небезпеки повідомити інших учасників групи придбаним для цього телефоном й забезпечити швидке залишення місця вчинення злочину.
В цей час ОСОБА_8 , особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, згідно з розподілом ролей, використовуючи заздалегідь приготовані знаряддя для вчинення злочину, проникли на територію домоволодіння та, дочекавшись, поки ОСОБА_15 вийде з будинку на вулицю, вчинили на нього напад, застосувавши насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні йому близько 10 ударів дерев`яною палицею (битою) в голову, по тулубу, обличчю, а також значної кількості ударів кулаками по всьому тілу, внаслідок чого останній отримав легкі тілесні ушкодження.
Після чого особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, продовжували утримувати ОСОБА_15 , а ОСОБА_8 проник до салону автомобіля, звідки заволодів документами, речами, грошовими коштами, зброєю, належними ОСОБА_15 , спричинивши таким чином останньому матеріальних збитків на загальну суму 219 000 грн, що на момент вчинення злочину становило великий розмір.
30 грудня 2016 року, приблизно о 03 годині 14 хвилин, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи згідно з розподілом ролей, використовуючи заздалегідь приготовані знаряддя для вчинення злочину, з метою вчинення розбійного нападу проникли на подвір`я належного ОСОБА_21 будинку АДРЕСА_8 . Однак не довели злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі, та не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, згідно з визначеною їй роллю, знаходилась неподалік Любомльського ГУНП у Волинській області, та, побачивши, що в бік вказаного домоволодіння направляється автомобіль державної служби охорони, телефоном повідомив про це ОСОБА_8 .
Крім того, 30 грудня 2016 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та ОСОБА_9 на автомобілі «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_2 , з метою вчинення крадіжки та заволодіння майном прибули до знаку «Богушівка», де ОСОБА_8 залишився чекати в автомобілі та в разі виникнення небезпеки викриття повинен був повідомити інших учасників вчинення злочину.
Реалізовуючи єдиний умисел, діючи відповідно до відомого всім учасникам плану вчинення крадіжки та розподілу ролей, з метою унеможливити їх впізнання, попередньо одягнувши на себе темний одяг, рукавички та балаклави, взявши підготовлений з метою розбиття скла металевий лом, ОСОБА_9 та особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, повторно, діючи в складі організованої та керованої ОСОБА_8 групи, виконуючи відведену їм роль, шляхом розбиття скла у дверях заздалегідь заготовленим ломом проникли до будинку АДРЕСА_9 , звідки таємно, повторно викрали грошові кошти, ювелірні вироби та біжутерію, спричинивши ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 13 935,92 грн.
Крім того, 25 лютого 2017 року, приблизно о 23 годині, провівши попередні підготовчі дії, ОСОБА_8 , особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, та ОСОБА_9 , діючи в складі організованої групи, з метою вчинення розбійного нападу підійшли до будинку за адресою: АДРЕСА_10 . Згідно з розробленим ОСОБА_8 планом та визначених ролей, ОСОБА_8 та особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, мали безпосередньо проникати в житло та вчиняти розбійний напад, а ОСОБА_9 перебувати неподалік приміщення Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, спостерігати та в разі виникнення небезпеки викриття за допомогою придбаного для вчинення злочину телефону повідомити учасників.
Після чого, реалізуючи єдиний злочинний умисел, приблизно о 05 годині, ОСОБА_8 та особа, кримінальне провадження стосовно якої закрито, використовуючи заздалегідь приготовані знаряддя для вчинення злочину, шляхом розбиття віконного скла проникли до будинку вказаного домоволодіння, де вчинили напад на ОСОБА_16 , поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, що полягало у демонстрації пістолета, погрозі вбивством, а також із застосуванням насильства, що виразилося в нанесенні ударів кулаками в голову, обличчя, по тілу та руках останньої. При цьому для подолання волі вони зв`язали ОСОБА_16 спеціально підготовленими з цією метою хомутами, липкою стрічкою, залякували демонстрацією та погрозами застосування вогнепальної зброї. В результаті цих злочинних дій потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження, а нападники заволоділи належними їй речами та грошовими коштами на загальну суму 537 743,74 грн, що на момент вчинення злочину становило особливо великий розмір.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 .  
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не зазначили, на підставі яких доказів вони дійшли висновку про те, що 
ОСОБА_8 був організатором і керівником створеної ним організованої групи, оскільки на підтвердження цього матеріали кримінального провадження не містять жодних належних доказів. Водночас вважає, що не знайшло свого підтвердження вчинення кримінального правопорушення злочинною групою, при цьому місцевий суд, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, зазначив про роль інших осіб, як членів злочинної групи, проте обвинувачення стосовно них не розглядав.
В обгрунтування винуватості ОСОБА_8 суди поклали неналежні та недопустимі докази, які отримані з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме протокол отримання зразків для експертизи від 
01 березня 2017 року, згідно якого у підозрюваного ОСОБА_22 без участі захисника, участь якого була обов`язковою відібрано зразки букального епітелію; протокол огляду місця події в с. Машів 26 лютого 2017 року, складеного у період з 18 год до 18 год 40 хв., із вилученням речових доказів, підставою для чого став рапорт о/у УКР ГУНП ОСОБА_23 від 26 лютого 2017 року, відповідно до якого від ОСОБА_22 отримано інформацію про знаходження знарядь вчинення злочину, тоді як перший допит підозрюваного проведено за участю адвоката ОСОБА_24 26 лютого 2017 року, у період з 19 год 45 хв. до 19 год 55 хв., де ОСОБА_22 показав, що вину в оголошеній йому підозрі повністю не визнає та відмовляється від дачі будь-яких показань.
Вважає неналежними і недопустимими доказами рапорт о/у УКР ГУНП ОСОБА_23 від 26 лютого 2017 року, який став підставою для проведення огляду місця події у Машівському борі, під час якого були знайдені речові докази, а також рапорт поліцейського ОСОБА_25 , оскільки викладені в ньому обставини не відповідають дійсним обставинам подій та спростовується показаннями свідка ОСОБА_26 . Вказані рапорти не були зареєстровані відповідно до пунктів 14, 15 «Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події», затвердженої Наказом МВС України N? 1377 від 06.11.2015 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції Украни 01.12.2015 за N? 1498/27943, яка була чинна на той час.
Слідчим СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_27 було складено протокол огляду місця події в с. Переспа від 26 лютого 2017 року, за яким фактично відбувся обшук автомобіля «Volkswagen Passat 2.8», д.н.з. НОМЕР_1 , та були вилучені речі, які подальшому слідчим були визнані речовими доказами. Обшук автомобіля було проведено без участі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_26 . За показаннями ОСОБА_26 вона не розуміла, що відбувається та чому їх затримали. Очі у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_26 були закриті шарфами, які зав?язали працівники поліції.
При складанні вказаного протоколу слідчим допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: не містить підставу проведення процесуальної дії та повних відомостей інших осіб, які були присутніми при проведенні слідчої дії та підписали протокол; на місці події було більше присутніх ніж вказано у протоколі - слідчий, спеціаліст Клось та о/у Войцешук; відсутні відомості про характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, що використовувались при проведенні такої дії; вилучені речі належним чином не упаковані та не засвідчені підписами присутніх осіб.
Крім цього, ОСОБА_8 фактично було затримано о 08 год 45 хв. перед початком обшуку автомобіля «Volkswagen Passat 2.8», д.н.з. НОМЕР_1 , адже він  постійно залишався поряд із уповноваженою особою в іншому автомобілі із зав?язаними очима. В той же час, протокол затримання ОСОБА_8 було складено слідчим ОСОБА_28 тільки після проведення обшуку вказаного автомобіля за протоколом огляду місця події в с. Переспа від 26.02.2017 в приміщенні Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області у кабінеті 
№ 419 о 18 год. 3 огляду на ці обставини, під час затримання ОСОБА_8 та проведення обшуку автомобіля «Volkswagen Passat 2.8», згідно з вимогами ч. 2 
ст. 20, ст. 42, ст. 209 КПК України уповноважені службові особи органу досудового розслідування у належний спосіб не роз?яснили затриманому ОСОБА_8 його права як підозрюваного, в тому числі і право на захист, яке було роз?яснено останньому фактично лише о 18 год, після повідомлення про підозру, та не забезпечили реалізацію законодавчо визначених прав затриманої особи. 
Згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 лютого 2017 року дозвіл на обшук автомобіля «Volkswagen Passat 2.8», надано слідчим СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, однак слідчий   ОСОБА_27 не є слідчим вказаного відділу поліції.
Також вважає недопустимим доказом протокол відібрання зразків для проведення експертизи від 21 березня 2017 року, який не містить повних відомостей щодо осіб, які були присутніми при проведенні вказаної слідчої дії та підписали його. Крім цього, стороні захисту безпідставно було відмовлено у відеофіксації даної слідчої дії, чим порушено вимоги ст. 107 КПК України, при цьому ухвала слідчого судді Любомильського районного суду Волинської області від 
07 березня 2017 року не містить вказівки на примусове відібрання біологічних зразків, що свідчить про порушення вимог процесуального закону.
Стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження законності отримання роздруківок трафіків з`єднання абонентських номерів та доказів того, що саме ОСОБА_8 є користувачем телефону, з яким відбувалось з`єднання.
Водночас, на думку сторони захисту, безпідставно конфісковано в дохід держави гаражі № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 в гаражному кооперативі «Ветеран-2», оскільки не встановлено їх належність на праві власності ОСОБА_8 .
Крім цього вважає, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив викладених в апеляційній скарзі доводів, обмежившись загальними формулюваннями.  
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисники  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу.  
Прокурор, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просила оскаржувані судові рішення залишити без зміни. 
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 412 КПКУкраїни передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПКУкраїни, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема: короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; встановлені судом першої інстанції обставини; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Недодержання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 лютого 2022 року ухвалу Рівненського апеляційного суду від 17 червня 2021 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у тому числі положень ст. 419 КПК України. 
Верховний Суд в мотивувальній частині постанови від 10 лютого 2022 року зазначав, що суд апеляційної інстанції, серед іншого, залишив поза увагою довід сторони захисту про непроведення слідчим під час відібрання біологічних зразків у ОСОБА_8 відеофіксації цієї слідчої дії за наявності відповідного клопотання захисника під час її проведення з урахуванням положень ст. 107 КПК України. При цьому, як зазначено у постанові Суду, з ухвали та технічного запису судового засідання від 15 квітня 2021 року слідує, що суд апеляційної інстанції на спростування доводів сторони захисту про невідкриття процесуальних документів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, задовольнився усними поясненнями прокурора щодо неможливості надання цих документів у зв`язку з відмовою у їх розсекреченні. 
На виконання вимог ч. 2 ст. 439 КПК України, апеляційний суд з показань допитаних свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які були залучені 21 березня 2017 року в якості понятих при відібранні біологічних зразків у ОСОБА_8 в приміщенні ІТТ № 1 ГУНП у Волинській області для проведення експертизи, встановив, що останньому пропонувалось добровільно надати зразки крові та букального епітелію, однак він відмовився. В подальшому медичним працівником відібрано зразки крові, при цьому один з чоловіків тримав руку ОСОБА_8 , який сидів. Поміж наведене, судом апеляційної інстанції також зазначено, що свідок ОСОБА_31 не заперечила щодо заявлення захисником ОСОБА_6 клопотання про проведення відеофіксації вказаної слідчої дії, однак в оскарженій ухвалі відсутній висновок вказаного суду щодо допустимості як доказу протоколу відібрання біологічних зразків у ОСОБА_8 від 21.03.2017 та похідних від нього доказів, з урахуванням положень ч. 1 ст. 107 КПК України. 
Крім цього, як убачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, судом апеляційної інстанції встановлено, що через ненадання прокурором доказів щодо звернення з клопотанням до суду про розсекречення процесуальних документів, а саме ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Волинської області, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД, зокрема, до 01 вересня 2017 року, недопустимими доказами були визнані протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 23.03.2017, про результати проведення НСРД (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж) від 13 квітня 2017 року, про результати проведення оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10.02.2017 та 21.03.2017, про результати проведення оперативно-розшукового заходу - спостереження за особою від 10.03.2017 та 13.03.2017. 
Разом з тим, визнаючи недопустимими докази, отримані за результатами проведення вказаних НСРД, апеляційний суд не виключив їх з мотивувальної частини вироку місцевого суду та не зробив висновку щодо достатності інших доказів для доведеності винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9  у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Також поза увагою суду апеляційної інстанції залишився довід сторони захисту в апеляційній скарзі про безпідставну конфіскацію в дохід держави гаражів № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 в гаражному кооперативі «Ветеран-2», через не встановлення їх належності на праві власності ОСОБА_8 .
Таким чином, суд апеляційної інстанції не виконав вказівки суду касаційної інстанції та не надав у своєму рішенні відповідей на усі доводи апеляційних скарг сторони захисту, що є суттєвим для прийняття законного, обґрунтованого і вмотивованого рішення.
Наведені обставини дають підстави стверджувати, що апеляційний суд формально розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , чим порушив право учасників процесу на об`єктивний, неупереджений розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді зазначеного провадження суд апеляційної інстанції порушив вимоги ст. 419 КПК України, що перешкодило вказаному суду постановити законне і обґрунтоване судове рішення та відповідно до ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу є підставою для його скасування і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. 
Оскільки оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з наведених підстав, Суд не перевіряє інші доводи сторони захисту, які необхідно перевірити у апеляційної інстанції під час нового розгляду.
Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати зазначене, дослідити обставини, які мають правове значення, ретельно перевірити усі доводи, викладені в апеляційних скаргах сторони захисту, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, з викладенням у ньому ґрунтовних мотивів його прийняття.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були звільнені з місць позбавлення волі у зв`язку відбуттям покарання призначеного їм за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2020 року.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Рівненського апеляційного суду від 25 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                ОСОБА_3