УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2024 року
м. Київ
справа № 733/1295/19
провадження № 61-234ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційні скарги  ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 липня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, до суду до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство.
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області заочним рішенням від 04 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство відмовив.
Верховний Суд постановою від 13 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2021 року - без змін.
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року за нововиявленими обставинами.
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області ухвалою від 20 липня 2023 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року, у задоволенні заяви відмовив.
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з касаційними скаргами на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 липня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року у вказаній вище справі, та просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, а також заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року, постанову Верховного Суду від 13 січня 2022 року, а справу передати до Великої Палати Верховного Суду для вирішення питання про відступлення від правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 січня 2022 року.
Касаційні скарги мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами, оскільки на переконання заявника суд під час заочного розгляду справи не дослідив належним чином всі обставини справи, які мали значення для правильного вирішення спору, зокрема, не врахували ряд релігійних канонів, тлумачення яких в сукупності з обставинами справи свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Вивчивши касаційні скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.
Заявник просить суд відкрити касаційне провадження з перегляду судових рішень про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Приписи частин першої та другої статті 423 ЦПК України визначають, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;  встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення.
Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи.
Суди попередніх інстанцій встановили, що заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 04 лютого 2021 року, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовлено. Рішення мотивовано тим, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років.
Надавши оцінку обставинам, зазначеним у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що доводи заяви ОСОБА_1 зводяться до незгоди з результатом розгляду позовної заяви, оскільки ОСОБА_1 наполягав на неправильному застосуванні судами норм матеріального права, а отже відсутні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. 
Змагальність сторін і диспозитивність цивільного судочинства є одними з основних засад (принципів) останнього (пункти 4 і 5 частини третьої статті 2, частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи (частина перша статті 13 ЦПК України).
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень. Згідно з ним жодна сторона не може вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine»), заява № 4994/04, § 42-43).
Враховуючи вищенаведені основи здійснення цивільного судочинства, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами та недопустимість втручання в принцип юридичної визначеності остаточного судового рішення, керуючись виключно суб`єктивним бажанням заявника та непередбаченими законом способами.
Доводи касаційних скарг такого висновку не спростовують, натомість, заявник повторно наводить доводи стосовно незгоди з результатом розгляду спору по суті. 
Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Таким чином, зі змісту касаційних скарг, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційних скарг матеріалів убачається, що вони є необґрунтованими, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.
Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами  ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 липня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство.
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційні скарги.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                             І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров