КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  № 756/13692/19
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/3208/2023                                                                                                                                                               
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 вересня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                  
                                   судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                   суддів                                  Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.
                                  при секретарі                      Степанюк І.П.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тригуба Андрія Юрійовича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року (суддя Каліушко Ф.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та встановлення порядку спілкування з нею, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,
 
встановив:
у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним та встановити спілкування батьків з малолітньою донькою за наступним графіком:
- з матір`ю ОСОБА_2 в перший тиждень кожного місяця з 18:00 год. понеділка до 09:00 год. вівторка, та з 18:00 год. п`ятниці до 09:00 год. наступного понеділка, а також в другий тиждень кожного місяця з 18:00 год. четверга до 09:00 год. п`ятниці;
- в інші дні з батьком ОСОБА_1 ;
- в день народження ОСОБА_4 з одним із батьків по черзі через рік з 18:00 год. дня напередодні до 09:00 год. дня, який настає за днем народження;
- в дні народження одного з батьків з 18:00 год. дня напередодні до 09:00 год. дня, який настає за таким днем народження;
- в святкові та неробочі дні нового року, Різдва та Великодня з одним з батьків по черзі через рік з 18:00 год. дня напередодні до 09:00 год. дня, який настає за святковим та неробочим днем. Інші державні святкові та неробочі дні (Міжнародний жіночий день, день Перемоги, Трійця, день Конституції України, день Незалежності України, день Захисників України та інші) згідно загального графіка;
- в чергові канікули у навчальному закладі порівну між обома батьками по черзі: першу половину відповідного періоду з матір`ю ОСОБА_2 , а другу половину з батьком ОСОБА_1 .
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що вони з відповідачкою є батьками 
                                                                 
ОСОБА_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 березня 2016 року та проживали у квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить його батьку. У 2019 році їх сімейні стосунки значно погіршилися, у зв`язку із чим він 3 вересня 2019 року звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу, їх спільна донька з травня до вересня 2019 року більшість часу проживала разом з ним, а він періодично відвозив її на зустрічі з матір`ю, оскільки після погіршення стосунків, вона переїхала проживати у квартиру свого батька, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач посилався на те, що з 29 серпня 2019 року дитина почала проживати разом з матір`ю в квартирі її батька за вищевказаною адресою, однак у подальшому відповідачка  почала його шантажувати майновими питаннями взамін на зустрічі з їхньою спільною донькою, одного дня, приїхавши за адресою місця проживання відповідачки задля зустрічі з дитиною, між ними виникла конфліктна ситуація, оскільки двері в квартирі ніхто не відчинив та не відповідав на телефонні дзвінки, що стало підставою для його звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення відповідачкою перешкод у його спілкуванні з донькою. Також  він звернувся з відповідною заявою до служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації для видачі розпорядження про визначення місця проживання малолітньої дитини. Задля врегулювання спору мирним шляхом, на спільних зустрічах у службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, він запропонував ОСОБА_2 проект договору, за умовами якого визначалась чітка черговість їхніх зустрічей з дитиною, одночасно в даному проекті зазначалось, що усі додаткові витрати на дитину покладаються на батька, однак ОСОБА_2 з даною пропозицією не погодилась.
У травні 2020 року відповідачка подала зустрічну позовну заяву, у якій просила визначити місце проживання малолітньої доньки разом з матір`ю та стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на малолітню доньку у розмірі 30 000грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Мотивуючи зустрічні позовні вимоги, відповідачка зазначала, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року їх шлюб з позивачем розірвано, після чого спільна донька почала проживати разом з нею за адресою місця проживання її батьків: АДРЕСА_2 .
Відповідачка стверджувала, що протягом другого півріччя 2019 року та першого півріччя 2020 року за попередньою домовленістю між ними дитина перебувала в батька у зручний час та дні для нього. Однак, усі зустрічі ОСОБА_1 використовував задля налаштування дитини проти матері, у зв`язку із чим за її ініціативою було проведено психологічне дослідження дитини, у висновку якого зазначено, що присутня емоційна нестабільність у поведінці дитини по відношенню до батька, яку психолог пов`язав з постійним переміщенням дитини між батьками. 
Відповідачка зазначала, що 8 вересня 2019 року між ними виник конфлікт, так як позивач без її згоди забрав доньку та відвіз її проживати до своєї матері в Хмельницьку область. Після тривалих перемовин та звернень до правоохоронних органів, дитину 21 жовтня 2019 року було повернуто до Києва в садочок, про що вона була повідомлена.
У зустрічному позові ОСОБА_2 посилалася на те, що має вільний графік роботи, що у свою чергу дозволяє їй приділяти належну увагу дочці, а також займатися з нею підготовкою до школи, проводити час разом та піклуватися про неї. У зв`язку з тим, що дитина не має зареєстрованого місця проживання, її батьками надано нотаріально посвідчену заяву щодо згоди на реєстрацію місця проживання дитини у їх квартирі, а також згоду на переобладнання квартири в інтересах дитини. 
Обґрунтовуючи вимоги про стягнення аліментів, відповідачка зазначала, що ОСОБА_1 є матеріально-забезпеченою особою, займає посаду директора у ТОВ «Укрміт», власником якого є, а також є власником компанії «Asiaexim limited», яка 
                                                                     
зареєстрована у Китайській Народній Республіці. Також, за ним зареєстроване ФОП « ОСОБА_5 », метою якого є  отримання прибутків. Однак, позивач матеріальним забезпеченням власної доньки особливо не переймається, протягом останнього року лише декілька разів ним були зроблені перекази грошових коштів на її ім`я у розмірі 15 000грн, що не є значною сумою для забезпечення потреб дитини, оскільки у ОСОБА_1 на утриманні інших осіб немає, законним опікуном будь кого з родичів він не являється, аліментів для інших осіб не сплачує, а тому сума аліментів на утримання доньки для забезпечення її потреб складає 30 000грн.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком, провадження за цими позовними вимогами  закрито.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року первісний позов задоволено частково. Визначена участь батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком побачень:кожна перша та третя субота і неділя кожного місяця з 11:00 години до 19:00 години без присутності матері; ночівля за місцем проживання ОСОБА_1 з суботи на неділю з урахуванням думки дитини; канікулярний період та святкові дні - за домовленістю між батьками, з урахуванням думки дитини. У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом  відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дитини  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 . Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000грн щомісячно, починаючи з 29 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Проведено розподіл судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Тригуб А.Ю. просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року змінити, визначивши наступний порядок спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з дитиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
-  з матір`ю ОСОБА_2 в перший тиждень кожного місяця з 18 год. понеділка до 9 год. вівторка та з 18 год. п`ятниці до 9 год. наступного понеділка, а також в другий тиждень кожного місяця з 18 год. четверга до 9 год. п`ятниці;
-  в інші дні - з батьком ОСОБА_1 ;
-  в день народження ОСОБА_3 з одним із батьків по черзі через рік з 18 год. дня напередодні до 9 год. дня, який настає за днем народження;
-  в дні народження кожного з батьків - із ним/нею з 18 год. дня напередодні до 9 год. дня, який настає за таким днем народження;
-  в святкові та неробочі дні Нового Року, Різдва та Великодня - з одним із батьків по черзі через рік з 18 год. дня напередодні до 9 год. дня, який настає за святковим та неробочим днем. Інші державні святкові та неробочі дні (Міжнародний жіночий день; День праці; День Перемоги; Трійця; День Конституції України; День Незалежності України; День захисників України та інші) - згідно загального графіка;
-  в чергові канікули у навчальному закладі - порівну з обома батьками по черзі: першу половину відповідного періоду з матір`ю ОСОБА_2 а другу половину за батьком ОСОБА_1 .
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині залишити рішення суду першої інстанції без змін.
                                                                    
Представник позивача зазначає, що графік побачень батька з дитиною визначений судом без отримання висновку органу опіки та піклування, на власний розсуд, що суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 6 лютого 2019 року у справі № 658/1267/16-ц.
Також представник позивача вважає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 не надала жодних доказів на підтвердження факту понесення витрат на дитину у заявленому розмірі, а також не врахував майновий стан ОСОБА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
12 липня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов висновок Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 5 липня 2023 року про визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
11 липня 2023 року на електронну пошту Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про часткову відмову від апеляційної скарги, яка підписана його електронним підписом, в якій ОСОБА_1 просить прийняти його відмову від апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року в частині вирішення вимог первісного позову про встановлення порядку спілкування з дочкою та закрити апеляційне провадження в цій частині, посилаючись на досягнення домовленостей з ОСОБА_2 стосовно реалізації його прав на спілкування з дитиною та участі у її вихованні.
ОСОБА_2 , служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.16-21 т.5), у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, треті особи направили листи про розгляд справи у відсутність їх представників (с.с.22-25 т.5), відповідачка ОСОБА_2 причини неявки суду не повідомила.
Враховуючи листи третіх осіб, а також повідомлення відповідачки про судове засідання на її електронну адресу, яку вона використовувала для направлення апеляційному суду заяв з процесуальних питань, а також ту обставину, що судова повістка-повідомлення, направлена на поштову адресу відповідачки, повернулася до апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою (с.с.18-19 т.5), що відповідно до положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням учасника справи про судовий розгляд, колегія суддів ухвалила провести судовий розгляд у відсутність зазначених учасників справи відповідно до положень ст. 372 ЦПК України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Тригуба А.Ю., який підтримав заяву ОСОБА_1 про часткову відмову від апеляційної скарги та підтримав апеляційну скаргу на рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 березня 2016 року та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2019 року шлюб сторін розірвано.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та визначаючи способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою, суд першої інстанції виходив з того, що батько має право на спілкування з дочкою, суд не встановив підстав для усунення його від 
                                                                                
спілкування з дитиною, а спілкування батька з дочкою буде сприяти її нормальному розвитку та повноцінному вихованню, що відповідає інтересам дитини, та визначив графік зустрічей позивача з дочкою.
Представник позивача подав апеляційну скаргу на рішення суду в частині визначення графіку зустрічей батька з дочкою, однак позивач направив до апеляційного суду заяву про відмову від апеляційної скарги в цій частині.
Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги
У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з  відмовою від  апеляційної скарги  на  судове рішення, повторне  оскарження  цього  рішення  особою, що  відмовилася від скарги, не  допускається  ( ч.5 ст.364 ЦПК  України).
Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Апеляційна скарга підписана представником позивача - адвокатом  Тригубом А.Ю., який під час апеляційного розгляду підтримав заяву позивача про часткову відмову від апеляційної скарги, підтвердивши, що роз`яснив позивачу наслідки відмови від апеляційної скарги.
Враховуючи, що право відмови від апеляційної скарги особи, яка її подала, передбачено  процесуальним законодавством, позивачу відомі наслідки відмови від апеляційної скарги,  особи, які приєдналися до апеляційної скарги, відсутні, колегія суддів  приймає заяву  ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги в частині оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року про визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із донькою  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та закриває апеляційне провадження в цій частині.
Задовольняючи зустрічні позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд першої інстанції виходив з того, що після розірвання шлюбу між сторонами, їх спільна дочка залишилася проживати з матір`ю, орган опіки та піклування надав висновок щодо доцільності проживання дитини з матір`ю.
Рішення суду в цій частині не оскаржується, тому згідно частини 1 статті 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.
Задовольняючи частково вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, є працездатним та має стабільний дохід, а визначаючи розмір аліментів, суд врахував дохід позивача за період з червня 2019 року по вересень 2020 року, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині є значно завищеним.
Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може з таких підстав.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, як батько, зобов`язаний матеріально утримувати свою дитину, що передбачено 
                                                                          
ст. 180 СК України і визнається позивачем.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За положеннями частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, а ОСОБА_2 , з якою проживає дочка, просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення,  наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції виходив з розміру доходів, отриманих ФОП ОСОБА_1 у період з червня 2019 року по 16 вересня 2019 року та за три квартали 2020 року, що ОСОБА_1 також отримує заробітну плату, як директор ТОВ «Укрміт» та як директор ТОВ «Агропереробний комплекс - Миронівка».
Однак, суд першої інстанції не врахував, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1 липня 2020 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 (с.с.18 т.2), що наявні в матеріалах справи документи підтверджують ту обставину, що ОСОБА_1 працює директором ТОВ «Агропереробний комплекс - Миронівка» з посадовим окладом 10 000грн (с.с.19 т.2), позивач заперечував, що продовжує працювати на посаді директора ТОВ «Укрміт», що спростовано під час судового розгляду не було.
Також, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не було надано доказів, що щомісячно на утримання дитини витрачається 20 000грн.
Таким чином, виходячи із наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5 000грн щомісячно на дитину, що узгоджується з положеннями ст. 182 СК України.
                                                                    
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції при розгляді позовних вимог про стягнення аліментів правильно застосував норми матеріального права, однак не повно встановив обставини справи, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.
Керуючись статтями 362, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив:
 
апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тригуба Андрія Юрійовича в частині оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року про визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із донькою  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити.
            Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тригуба Андрія Юрійовича задовольнити частково.
            Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року в частині визначення розміру аліментів, які стягнуті з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити, зменшивши розмір аліментів з 10 000грн до 5 000грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 2 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач                                                    І.М. Рейнарт

Судді                                                                      Г.М. Кирилюк

                                                                                Т.І. Ящук