УХВАЛА
26січня 2024 року
м. Київ
справа № 355/508/21
провадження № 61-613ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ситнік О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 06 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 01 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Олена Ярославівна, про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, про скасування запису про зміну іпотекодавця в Державному реєстрі іпотек та
ВСТАНОВИВ:
09 січня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Баришівського районного суду Київської області 
від 06 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року. 
У касаційній скарзі заявниця, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
Частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України 
(далі - ЦПК України) визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 01 листопада 
2023 року складений 02 листопада 2023 року (інша дата у судовому рішенні не зазначена), останнім днем на її касаційне оскарження з урахуванням вихідних днів є 04 грудня 2023 року. 
Заявниця обґрунтовує поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження тим, що копію оскаржуваної постанови отримано нею 04 грудня 2023 року засобами поштового зв'язку. На підтвердження надає ксерокопію конверту з ідентифікатором поштового відправлення № 0318633708762.
Додана до касаційної скарги копія конверту, з якої, на думку заявниці, беззаперечно можливо встановити дату отримання постанови Київського апеляційного суду 
від 01 листопада 2023 року саме 04 грудня 2023 року, не є беззаперечним доказом отримання нею повного тексту оскаржуваного судового рішення у цей день.
З доданої копії конверту неможливо встановити те, що суд апеляційної інстанції не вручав заявниці копію оскаржуваного рішення та нею не отримано його копію раніше в інший спосіб. Доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, не надано.
Разом з тим, апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції ініційовано самою заявницею, що свідчить про її обізнаність з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки до відкриття касаційного провадження Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перевірку своєчасності направлення судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку копії оскаржуваного судового рішення або доказів отримання цього рішення, відповідні докази мають бути надані заявником до суду касаційної інстанції, зокрема у вигляді довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, яким чином та коли заявнику направлена та вручена копія оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу і якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.
Суд роз`яснює, якщо у зазначений строк заявник не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням підстав для його поновлення, а також поданням доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 06 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 01 листопада 2023 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                             О. М. Ситнік