Номер провадження: 22-ц/813/2310/24 
Справа № 522/17793/22
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/17793/22
Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2310/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Ступник А.О.,

учасники справи: 
- позивач – Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» (колишня назва Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний»),
- відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Чернявської Л.М. 27 липня 2023 року, повний текст рішення складений 02 серпня 2023 року,

встановив:
2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» (далі – ДП «МТП «Южний») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу на користь ДП «МТП «Южний» матеріальну шкоду в розмірі - 612 843,30 грн.. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.
ДП «МТП «Южний» обґрунтовує позовні вимоги тим, що 05.07.2017 року ОСОБА_1 прийнято на посаду першого заступника директора з окладом згідно штатного розпису. 
Наказом ДП «МТП «Южний» від 07.11.2018 року на відповідача покладено тимчасове виконання обов`язків директора з 09.11.2018 року по 10.11.2018 року, у зв`язку з відрядженням в.о. директора ОСОБА_2 .. 
Відповідно до наказу т.в.о. директора ДП «МТП «Южний» Інде Р.В. від 09.11.2018 року № 1075-ос звільнено ОСОБА_3 , начальника відділу управління персоналом, 12.11.2018 року за скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 
Рішенням Южненського міського суду Одеської області від 16.10.2020 року справа № 519/1046/18) визнано незаконним наказ ДП «МТП «Южний» № 1705-ос від 09.11.2018 року про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу управління персоналом за скороченням штату на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділу управління персоналом. Стягнуто з ДП «МТП «Южний» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі - 612 843,30 грн., з послідуючим утриманням всіх обов`язкових податків та платежів. 
На виконання вищевказаного рішення суду позивачем виплачено ОСОБА_3 вищезазначену суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Враховуючи, що звільнення ОСОБА_3 відбулось з порушенням закону, згідно скасованого рішенням суду наказу т.в.о. директора ДП «МТП «Южний» Інде Р.В. від 09.11.2018 року № 1075-ос, то у ДП «МТП «Южний» наявне право зворотної вимоги (регресу) до винної особи - ОСОБА_1 з відшкодування шкоди у розмірі - 612 843,30 грн., завданої незаконним звільненням та послідуючою оплатою працівникові часу вимушеного прогулу (Т. 1, а. с. 1 - 11).

Позиція сторін в суді першої інстанції

03.03.2023 року до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву від адвоката Мусієнка Андрія Юрійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , в якому представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке. 
Зазначає, що в процедурі звільнення ОСОБА_3 із займаної посади брала участь велика кількість працівників ДП «МТП «Южний», які однаково відповідальні за незаконне звільнення працівника. Відповідача фактично було призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора ДП «МТП «Южний» на один робочий день. Відтак ОСОБА_1 лише формально підписав наказ тоді, коли процедура звільнення ОСОБА_3 із займаної посади була вже практично закінчена (Т. 2 а. с. 1 - 9). 
13.03.2023 року від ДП «МТП «Южний» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує а те, що ОСОБА_1 , як посадова особа яка винна у незаконному звільненні працівника, має відшкодувати заподіяну підприємству шкоду в повному розмірі, тобто у сумі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу (Т. 2 а. с. 63 - 66).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2023 рок залишено без задоволення вищевказані позовні вимоги Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Южний» (Т. 2, а. с. 88 - 89 зворотна сторона).
Рішення суду мотивовано тим, що на відповідача не може бути покладена відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, оскільки відповідач при звільненні працівника діяв на виконання наказу виконуючого обов`язки директора ДП «МТП «Южний» ОСОБА_2 від 01.08.2018 р. № 1111 «Про зміну штатного розкладу». За короткий проміжок часу об`єктивно не міг встановити незаконності дій виконуючого обов`язки директора ОСОБА_2 та інших посадових осіб підприємства при проведенні процедури звільнення ОСОБА_3 із займаної ним посади.
Крім того, суд першої інстанції посилається на те, що ДП «МТП «Южний» звернулося до суду із позовом з пропуском річного строку, встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України, перебіг якого почався з часу виплати ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір (Т. 2 а. с. 94 - 100).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставини, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт посилається на те, що: 1) відповідач, як посадова особа яка винна у незаконному звільненні працівника, має відшкодувати заподіяну підприємству шкоду в повному розмірі, тобто у розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в незалежності від того протягом якого часу він обіймав посаду керівника підприємства. Закон не ставить у залежність період перебування особи на посаді до вчинених такою особою відповідних дій; 2) помилковими є висновки суду про те, що відповідач діяв на підставі та на виконання наказу виконуючого обов`язки директора ДП «МТП «Южний» Яблунівського А.М. від 01.08.2018 № 1111 «Про зміну штатного розкладу», оскільки вказаний наказ не є актом, яким було звільнено ОСОБА_3 .. Рішенням суду у трудовому спорі було визнано незаконним та скасовано саме наказ директора ДП «МТП «Южний» з особового складу від 09.11.2018 року № 1075-с, яким було звільнено ОСОБА_3 із займаної ним посади. Наявність наказу від 01.08.2018 року № 1111 «Про зміну штатного розкладу» не зобов`язував відповідача приймати незаконне рішення (наказ з особового складу від 09.11.2018 року № 1075-с) про звільнення працівника.

Позиція відповідача в суді апеляційної інстанції

20.09.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката Мусієнка Андрія Юрійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення (Т. 2, а. с. 117 - 126). 
Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, збігаються із викладеними у відзиві на позовну заяву доводами.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.09.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2023 року (Т. 2, а. с. 109 - 109 зворотна сторона).
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи. 
Відповідно до довідки про доставку електронного листа від 07.09.2023 року документ в електронному вигляді «01 (Р) Відкриття» від 07.09.2023 року було надіслано одержувачу ДП «Морський торгівельний порт «Південний» в його електронний кабінет (Т. 2 а. с. 112).
Відповідно до довідки про доставку електронного листа від 07.09.2023 року документ в електронному вигляді «01 (Р) Відкриття» від 07.09.2023 року було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет (Т. 2 а. с. 114).
20.09.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката Мусієнка Андрія Юрійовича, діючого від імені ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 117 - 126). 
Поштове рекомендоване повідомлення на ім`я ОСОБА_1 повернулося до суду апеляційної інстанції з відміткою пошти – «адресат відсутній за вказаною адресою» (Т. 2 а. с. 131 - 132).
За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що учасники справи є повідомленими про розгляд справи в апеляційному суді.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.12.2023 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.01.2024 року призначено розгляд справи з викликом її учасників у судове засідання.
У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДП «МТП «Південний» підлягає задоволенню частково.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Згідно наказу виконуючого обов`язків директора ДП «МТП «Южний» Яблунівського А. М. № 1111 від 01.08.2028 року «Про зміну штатного розкладу», скорочено з 06.11.2018 р. у штатному розкладі підприємства відділ управління персоналом у складі: - начальник відділу - 1 одиниця, оклад - 35 000 грн.; - заступник начальника відділу - 1 одиниця, оклад 21 000 грн.; - менеджер з персоналу - 2 одиниці, оклад - 15 000 грн.. Начальнику відділу організації і оплати праці ОСОБА_4 наказано внести відповідні зміни до штатного розкладу, розробити нову організаційну структуру. Начальнику відділу кадрів та соціального розвитку Косенчуку Ю.В. наказано здійснити заходи, визначені ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Працівників, посади яких підлягають скороченню, персонально попередити про скорочення не пізніше ніж за два місяці до скорочення та запропонувати наявні на підприємстві вакансії з урахуванням спеціальності, кваліфікації, досвіду трудової діяльності та стану здоров`я. При відмові від переведення на іншу посаду, скорочення здійснити відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 36, п. 1 ч. 1 ст. 40, ст. 43, ст. 492 КЗпП України. Контроль за виконанням цього наказу покладено на заступника директора з економіки і фінансів ОСОБА_5 ..
Вказаний наказ погоджений першим заступником директора Інде Р. В., заступником директора з економіки і фінансів ОСОБА_6 , головним бухгалтером ОСОБА_7 , в.о. заступника директора з правових питань Сидоренко М.В..
02.08.2018 року виконуючий обов`язки директора ДП «МТП «Южний» Яблунівський А.М. підписав лист, адресований Голові профспілкового комітету профспілки робітників морського ДП «МТП «Южний» Маслову С.В. за № 4640/01/118/18, в якому повідомив, що керуючись ч. 3 ст. 22 закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», з метою ефективного кадрового забезпечення виробничих процесів, оптимізації та прискорення процесу працевлаштування нових працівників шляхом централізації всіх його етапів, у штатному розкладі відділу кадрів та соціального розвитку створений сектор управління персоналом, враховуючи той факт, що відділ кадрів та соціального розвитку у повному обсязі прийняв функції відділу управління персоналом, з метою раціонального використання фінансових та трудових ресурсів підприємства, недопущення дублювання структурними підрозділами функцій, оптимізації фонду оплати праці та штатної чисельності персоналу без негативних наслідків для бізнес-процесів підприємства, згідно наказу від 01.08.2018 № 1111, планується скорочення відділу управління персоналом, не раніше 06 листопада 2018 року.
10.08.2018 року начальник відділу кадрів та соціального розвитку Косенчук Ю.В., начальник відділу правової роботи Оцебрик М.М., начальник відділу організації і оплати праці Фролов Д.В. склали акт № 1 «Про відмову ОСОБА_3 від ознайомлення з попередженням про вивільнення та повідомленням про вакантну посаду», згідно якого 10.08.2018 у приміщенні управління ДП «МТП «Южний» начальником відділу кадрів та соціального розвитку Косенчуком Ю.В., у присутності начальника відділу правової роботи Оцебрик М.М., начальника відділу організації і оплати праці Фролова Д.В., начальнику відділу управління персоналом Вінницькому Вадиму Васильовичу було надано попередження про вивільнення, згідно наказу від 01.08.2018 № 1111. Засвідчити факт ознайомлення з повідомленням про вивільнення особистим підписом ОСОБА_3 відмовився. Також, ОСОБА_3 було надано повідомлення про зайняття вакантної посади - начальника сектору роботи з персоналом відділу кадрів та соціального розвитку з посадовим окладом - 19 000 грн.. Засвідчити факт рішення про перехід на запропоновану посаду особистим підписом ОСОБА_3 відмовився. Текст попередження про вивільнення та повідомлення про запропоновану посаду ОСОБА_3 був зачитаний уголос, після чого ОСОБА_3 від коментарів відмовився та не підписав попередження.
13.08.2018 року на адресу ДП «МТП «Южний» надійшов лист ОСОБА_3 , в якому останній, серед іншого, зазначив, що скорочення ВУП та його подальше звільнення відбувається внаслідок неприязних відносин з боку заступника директора з безпеки ОСОБА_8 , які склалися ще у 2017 році і змусили перевестися на іншу посаду, при тому що діяльність в порту до 2017 року відбувалася виключно на посадах в підрозділах безпеки. Бажання працювати на підприємстві спонукало перевестися на посаду начальника відділу управління персоналу.
15.08.2018 року виконуючий обов`язки директора ДП «МТП «Южний» Яблунівський А.М. підписав листи від 15.08.2018 року за № 4892/01/118/18 та за № 4892/01/118/18, адресовані ОСОБА_3 , якими у зв`язку зі зміною штатного розкладу ДП «МТП «Южний» (наказ від 01.08.2018 № 1111) попередив його про наступне звільнення з посади начальника відділу управління персоналом на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 06.11.2018 р., з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Одночасно запропонував ОСОБА_3 переведення на посаду начальника сектору роботи з персоналом відділу кадрів та соціального розвитку ДП «МТП «Южний» з посадовим окладом - 19 000 грн.. У разі прийняття пропозиції про переведення просив ОСОБА_3 протягом трьох робочих днів з дня вручення повідомлення подати заяву до відділу кадрів та соціального розвитку. У разі відмови у той самий термін повідомити про прийняте рішення працівників відділу кадрів та соціального розвитку і зробити відповідну відмітку на другому примірнику повідомлення.
21.08.2018 року виконуюча обов`язки начальника відділу кадрів та соціального розвитку Фролова Н.М., фахівець сектору соціального розвитку ОСОБА_9 , фахівець з пенсійного забезпечення ОСОБА_10 склали акт «Про відмову ОСОБА_3 від ознайомлення з повідомленням про вакантну посаду», згідно якого 21.08.2018 р. у приміщенні управління ДП «МТП «Южний» виконуючою обов`язки начальника відділу кадрів та соціального розвитку Фроловою Н.М., у присутності фахівця сектору соціального розвитку Попової Н.В., фахівця з пенсійного забезпечення ОСОБА_10 , начальнику відділу управління персоналом Вінницькому Вадиму Васильовичу було доведено, що згідно наказу від 01.08.2018 р. № 1111 його посаду буде скорочено 06.11.2018 р.. Згідно чинного законодавства йому було запропоновано вакантну посаду - заступника начальника відділу технічних засобів охорони та захисту інформації з посадовим окладом - 21 000 грн.. Засвідчити факт рішення про перехід на запропоновану посаду особистим підписом ОСОБА_3 відмовився. Текст повідомлення про запропоновану посаду ОСОБА_3 був зачитаний уголос, після чого ОСОБА_3 від коментарів відмовився та не підписав вказане повідомлення.
27.08.2018 року начальник відділу кадрів та соціального розвитку Косенчук Ю.В., заступник начальника відділу кадрів та соціального розвитку Лічман Л.В., фахівець (з кадрів) сектору обліку персоналом відділу кадрів та соціального розвитку Фролова Н.М. склали акт «Про відмову ОСОБА_3 від ознайомлення з повідомленням про вакантну посаду», згідно якого 27.08.2018 р. у приміщенні управління ДП «МТП «Южний», начальником відділу кадрів та соціального розвитку Косенчуком Ю.В., у присутності заступника начальника відділу кадрів та соціального розвитку Лічман Л.В., фахівця (з кадрів) сектору обліку персоналом відділу кадрів та соціального розвитку Фролової Н.М., начальнику відділу управління персоналом Вінницькому В.В. було надано повідомлення про зайняття вакантної посади - начальника дільниці охоронної сигналізації та оперативного зв`язку господарства зв`язку з посадовим окладом - 19 000 грн.. Засвідчити факт рішення про перехід на запропоновану посаду особистим підписом ОСОБА_3 відмовився. Текст повідомлення про запропоновану посаду ОСОБА_3 був зачитаний уголос, після чого ОСОБА_3 від коментарів відмовився та не підписав повідомлення.
04.10.2018 року виконуючий обов`язки директора ДП «МТП «Южний» Яблунівський А.М. підписав подання, адресоване Голові профспілкового комітету профспілки робітників морського ДП «МТП «Южний» Маслову С.В. № 5810/01/118/18 «Про надання згоди на звільнення з підприємства ОСОБА_3 », в якому просив надати згоду на звільнення за скороченням штату начальника відділу управління персоналом Вінницького В.В. (таб. № 80192).
07.11.2018 року виконуючий обов`язки директора ДП «МТП «Южний» Яблунівський А.М. видав наказ № 1580 «Про призначення тимчасово виконуючим обов`язки директора», яким наказав на час його відсутності, тимчасово виконання обов`язків директора покласти на першого заступника директора ОСОБА_1 з 09 листопада по 10 листопада 2018 року. Тимчасово виконуючому обов`язки директора ОСОБА_1 здійснювати усі повноваження від імені підприємства відповідно до чинного законодавства.
09.11.2018 року тимчасово виконуючий обов`язки директора ДП «МТП «Южний» Інде Р.В. підписав наказ директора ДП «МТП «Южний» з особового складу № 1075-ос, яким звільнив ОСОБА_3 , начальника відділу управління персоналом, 12.11.2018 р. за скороченням штату п. 1, ст. 40 КЗпП України. В наказі зазначено, що централізованій бухгалтерії виплатити компенсацію за 49 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи з 21.06.2017 р. по 12.11.2018 р. та вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. Підстава: копія наказу від 01.08.2018 р. № 1111 «Про зміну штатного розкладу», подання від 04.10.2018 р. № 5810/01/118/18 «Про надання згоди на звільнення з підприємства ОСОБА_3 », витяг з протоколу № 44 засідання профспілкового комітету ПРМТ ДП «МТП «Южний» від 19.10.2018 р..
Наказ директора ДП «МТП «Южний» з особового складу від 09.11.2018 року № 1075-ос погоджений заступником директора з правових питань Сидоренко М.В., в.о. заступника директора з безпеки ОСОБА_11 , заступником директора з економіки і фінансів ОСОБА_6 , головним бухгалтером ОСОБА_12 , начальником відділу кадрів та соціального розвитку Косенчук Ю.В..
Рішенням Южного міського суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року (справа № 519/1046/18), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року, визнано незаконним та скасовано наказ № 1075-ос від 09.11.2018 р. про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу управління персоналом за скороченням штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділу управління персоналом ДП «МТП «Южний». Стягнуто з ДП «МТП «Южний» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 12.11.2018 р. по 31.10.2019 р. в розмірі - 612 843,30 грн., з утриманням податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ДП «МТП «Южний» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі - 5 000 грн.. Стягнуто з ДП «МТП «Южний» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі - 9 000 грн.. Стягнуто з ДП «МТП «Южний» на користь ОСОБА_3 судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у сумі - 1 762 грн.. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника відділу управління персоналом ДП «МТП «Южний». 
Рішення Южного міського суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року обґрунтоване тим, що Наказ директора ДП «МТП «Южний» з особового складу від 09.11.2018 року № 1075-ос є незаконним з тих підстав, що відповідач порушив вимоги закону при звільненні позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тому як не використав усіх можливостей по забезпеченню позивача роботою. Також всупереч вимогам ч. ч. 1, 7 ст. 43 КЗпП України звільнення відбулось без попередньої згоди виборного профспілкового органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є позивач.
07.09.2021 року ДП «МТП «Южний» на виконання рішення Южного міського суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року у справі № 519/1046/18 перерахувало ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу кошти в розмірі - 507 002,27 грн., а також сплатило податок з доходів фізичних осіб в розмірі - 117 000,00 грн., військовий збір у сумі - 10 000,00 грн., єдиний внесок у розмірі 143 000,00 грн., утриманих з середнього заробітку ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу.
Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).
У відповідності до вимог п. 4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про необхідність відмови в задоволенні позову, однак не погоджується з мотивуванням його висновків.

Мотиви частково прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі 

Залишаючи позов Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Южний» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку п. 8 ст. 134 КЗпП України без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що на відповідача не може бути покладена відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, оскільки відповідач при звільненні працівника діяв на виконання наказу виконуючого обов`язки директора ДП «МТП «Южний» ОСОБА_2 від 01.08.2018 р. № 1111 «Про зміну штатного розкладу» та за короткий проміжок часу об`єктивно не міг встановити незаконності дій виконуючого обов`язки директора ОСОБА_2 та інших посадових осіб підприємства при проведенні процедури звільнення ОСОБА_3 із займаної ним посади. Крім того, ДП «МТП «Южний» звернулося до суду із позовом з пропуском річного строку, встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України, з часу виплати ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками.
Згідно частини першої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (пункт 8 частини 1 статті 134 КЗпП України).
Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі чи організації, у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону, або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність у таких випадках, відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду № 14, настає незалежно від форми вини.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, суб`єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу.
Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільнені або переведені працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.
Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 11 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 КЗпП України та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.
Відповідно до Статуту ДП «МТП «Южний» (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 15.12.2017 року № 448 (далі – Статут), ДП «МТП «Южний» є державним підприємством і діє як комерційне підприємство, яке засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Управління Підприємством здійснюють його органи управління. Це – Директор Підприємства та наглядова рада Підприємства. Функції наглядової ради Підприємства до проведення першого засідання наглядової ради здійснює Уповноважений орган управління. Призначення на посаду та звільнення з посади Директора Підприємства здійснюється Уповноваженим органом управління, а після утворення наглядової ради – наглядовою радою Підприємства, шляхом укладання (розірвання) з ним контракту, у порядку, встановленому законодавством. Директор Підприємства самостійно, в межах своєї компетенції, вирішує питання діяльності Підприємства за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Уповноваженого органу управління та наглядової ради, зокрема, несе відповідальність за свої рішення згідно із законодавством, призначає на посаду та звільняє з посади працівників Підприємства відповідно до штатного розпису Підприємства, видає накази, розпорядження, дає доручення (вказівки), обов`язкові до виконання для всіх працівників Підприємства, його відокремлених та структурних підрозділів.
Зі змісту Статуту вбачається, що лише Директор Підприємства має право видавати накази звільняти працівників, зобов`язаний забезпечувати дотримання трудового законодавства, тому несе персональну відповідальність за незаконне звільнення працівників.
Також зі змісту Статуту підприємства вбачається, що вищестоящим в порядку підлеглості органом є - Міністерство інфраструктури України. 
Частиною 4 ст. 136 КЗпП України передбачено, що стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.
Встановлено, що на час видання наказу № 1075-ос від 09.11.2018 р. про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу управління персоналом за скороченням штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1 був першим заступником директора підприємства (а. с. 12, 96), що визнавали сторони. Інших відомостей матеріали справи не містять. 
Таким чином, ОСОБА_1 , як службова особа, яка видала наказ про звільнення працівника, який у подальшому було визнано незаконним та скасовано в судовому порядку, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим, у даному випадку з позовом про відшкодування завданої підприємству шкоди повинно було звернутися, відповідно до 4 ст. 136 КЗпП України, Міністерство інфраструктури України.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Южний» про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з тим, що до суду звернувся неналежний позивач.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції одночасно відмовив у задоволенні позову як за його безпідставністю, так і у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, що є порушенням норм процесуального права. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Оскільки висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів вважає, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції мотивувальної частини даної постанови.
В решті рішення суду необхідно залишити без змін.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справи,

постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» – задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2023 року – змінити. Викласти мотивувальну частину рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2023 року в редакція мотивувальної частини даної постанови.

В решті рішення – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 04 березня 2024 року.

Головуючий суддя:                        А. П. Заїкін 

Судді:                        С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе