ПОСТАНОВА 
Іменем України

04 березня 2024 року                                                         м. Кропивницький

справа № 388/271/23
провадження № 22-з/4809/33/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Дуковський О.Л., Письменний О.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Величка Олександра Станіславовича, який діє в інтересах  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2023 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2023 року,-        

В С Т А Н О В И В :

               Постановою Кропивницького апеляційного суду від 22 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2023 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2023 року, без змін.
25 лютого 2024 року адвокатом Величком О.С., який представляє інтереси ОСОБА_1 на адресу суду засобами поштового зв`язку направлено заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу понесені ним у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.
Ухвалою апеляційного суду від 27 лютого 2024 року заяву адвоката Величка Олександра Станіславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2023 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2023 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 04 березня 2024 року.

Відповідно до вимог ЦПК учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду заяви.

Від адвоката Величка О.С., який представляє інтереси ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі без участі позивача та його представника. 

Представник відповідача, адвокат Кузьменко В.Б. подав клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги. Вказує, що правова позиція ОСОБА_1 була сталою та не змінювалась протягом розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, а адвокат, який надавав позивачеві правову допомогу був достеменно обізнаний з усіма матеріалами справи. В зв`язку з викладеним, просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до 2 000 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши зміст заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Статтею 270 ЦПК України встановлено порядок ухвалення судом додаткового рішення у цивільній справі, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є не вирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Судом встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду даної справи здійснював адвокат Величко О.С. на підставі ордера серії ВА № 1063731 від 13 жовтня 2023 року та Договору №6/23 про надання професійної правничої (адвокатської) допомоги від 13 жовтня 2023 року (а.с. 183 том 1).
За умовами Договору №6/23 від 13 жовтня 2023 року адвокат Величко О.С. (Виконавець) бере на себе зобов`язання, зокрема, представляти інтереси ОСОБА_1 (Клієнта) у всіх судових органах (пункт 1.3 договору), брати участь в судових засіданнях, знайомитись з матеріалами справи та ін.
Пунктом 4 Договору визначено порядок оплати послуг виконавця.
Так, пунктом 4.1 передбачено, що отримання винагороди виконавцем за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар за цим Договором складає 10 000 грн, який буде сплачено Клієнтом Виконавцю до 01.12.2024. Гонорар за Договором розраховано з урахуванням тарифікації години роботи адвоката зазначеної у додатку до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 4.2. договору).
Додатком до Договору №6/23 про надання професійної правничої (адвокатської) допомоги від 13 жовтня 2023 року визначена тарифікація години роботи адвоката:
1.Підготовка процесуального документу - відзив на апеляційну скаргу, адвокатом витрачено на це 1 годину часу та визначено вартість даної послуги у сумі 2 000 грн;
2.Участь в судових засіданнях в апеляційній інстанції, адвокатом витрачено на це 1 годину часу та визначено вартість даної послуги у сумі 2 000 грн;
3.Інші процесуальні дії в апеляційній інстанції, адвокатом витрачено на це 1 годину часу та визначено вартість даної послуги у сумі 1 000 грн;
4.Підготовка процесуального документу - касаційна скарга, адвокатом витрачено на це 1 годину часу та визначено вартість даної послуги у сумі 2 000 грн;
5.Підготовка процесуального документу - відзив на касаційну скаргу, адвокатом витрачено на це 1 годину часу та визначено вартість даної послуги у сумі 2 000 грн;
6.Участь в судових засіданнях в касаційній інстанції, адвокатом витрачено на це 1 годину часу та визначено вартість даної послуги у сумі 2 000 грн;
7.Інші процесуальні дії в касаційній інстанції, адвокатом витрачено на це 1 годину часу та визначено вартість даної послуги у сумі 1 000 грн.
В акті приймання-передачі наданих послуг від 22 лютого 2024 року вказано детальний опис робіт, згідно з яким комплекс виконаної адвокатом роботи включає в себе: 
Підготовка процесуального документу - відзив на апеляційну скаргу, адвокатом витрачено на це 3 години часу та визначено вартість даної послуги у сумі 6 000 грн;
Участь в судових засіданнях в апеляційній інстанції, адвокатом витрачено на це 1 годину часу та визначено вартість даної послуги у сумі 2 000 грн;
Інші процесуальні дії в апеляційній інстанції - заперечення про поновлення строків та долучення доказів, адвокатом витрачено на це 2 години часу та визначено вартість даної послуги у сумі 2 000 грн.
А загальна сума за надані послуги складає 10 000,00 грн.
До матеріалів заяви долучено квитанцію №243016, з якої вбачається про сплату адвокату Величку О.С. 10 000 грн за надання правничої допомоги ОСОБА_1 за договором №6/23 від 13.10.2023 у справі № 388/271/23.
Письмовими доказами, наявними в матеріалах справи доводиться надана адвокатом Величком О.С. правнича допомога в суді апеляційної інстанції, представник брав участь у двох судових засіданнях в апеляційному суді 18.01.2024 та 22.02.2024, подавав в інтересах ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , та подавав до суду заперечення про поновлення строків та долучення доказів.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Так, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Отже, виходячи із вимог п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи їх необхідність.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року).
Разом з тим, беручи до уваги передбачені чинним процесуальним законодавством критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, такі як дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу іншої сторони, з урахуванням складності та значення справи для сторін, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати позивача за надання адвокатом правничої допомоги у даній справі в суді апеляційної інстанції підлягають відшкодуванню відповідачем в сумі 5 000,00 грн. 
Оскільки адвокат приймав участь в даній справі в суді першої інстанції, готував позовну заяву, відзив на зустрічну позовну заяву та заперечення на відзив, достеменно знайомий з матеріалами справи, та враховуючи клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу представника відповідача, у суду наявні підстави для зменшення розміру відшкодування з 10 000 грн до 5 000 грн. 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи та витрачений адвокатом час.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що заява адвоката Величка О.С. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Величка Олександра Станіславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000 грн.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Головуючий суддя Л. М. Дьомич
Судді О. Л. Дуковський
О.А. Письменний