ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/578/23	Головуючий у 1-й інстанції Сіянко В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/78/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
за участі секретаря - Дідух М.Є. 
та сторін – представника позивача – адвоката        Колцуняка Ю.В., представника відповідача –        адвоката Демковича Ю.Й. і представника 
ОСОБА_1 – адвоката Матуса Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 604/578/23 за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради, інтереси якої представляє адвокат Демкович Юрій Йосипович на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2023 року, ухваленого суддею Сіянко В.М., повний текст якого виготовлено 22 вересня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:
у травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради (далі за текстом – КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову посилається на те, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 11 листопада 2021 року та 10 квітня 2023 року був звільнений з роботи на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі за текстом – КЗпП України).
Позивач вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки йому не було запропоновано вакантні посади та не враховано його переважне право на залишення на роботі. Відповідачем також не було отримано згоди профспілкового комітету.
За таких підстав, позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ № 70-к/тр від 10.04.2023 про звільнення з роботи ОСОБА_2 , поновити з 10.04.2023 на посаді заступника директора КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» та стягнути з КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення до дня постановлення судового рішення.
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2023 року позов ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради №70-к/тр від 10 квітня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_2 », яким звільнено ОСОБА_2 , заступника директора, з 10 квітня 2023 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника директора Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради з 11 квітня 2023 року.
Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради на користь ОСОБА_2 132 631,49 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11 квітня 2023 року по 14 вересня 2023 року включно з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.
Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 5 368,00 грн.
В апеляційній скарзі представник КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради – адвокат Демкович Ю.Й. просить скасувати рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2023 року у справі № 604/578/23 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що рішення Підволочиським районним судом Тернопільської області від 15 вересня 2023 року ухвалене з невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Представник заявника вказує, що вакантні посади на момент повідомлення про звільнення з посади ОСОБА_2 були відсутні. Переважне право позивача на залишення на роботі не могло застосовуватися, оскільки посада заступника директора КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради скорочувалася та не було можливості перевести позивача на будь-які інші посади. Крім того, ОСОБА_2 ніколи не був обраний до профспілкових органів, відтак попередня згода профспілкової організації для його звільнення не потребувалася.
Крім цього, суд помилково не врахував рішення № 2070 від 16.12.2022, яке підтверджує про те, що засновник погоджував подальшу реорганізацію та скорочення посади.
Вважає, що при винесенні оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_2 , відповідач діяв на підставі в межах повноважень та у відповідності до норм чинного трудового законодавства, а тому, правові підстави для його скасування відсутні.
Від представника позивача – адвоката Колцуняка Ю.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2023 року залишити без змін. Вважає, що рішення суду першої інстанції повністю обґрунтованим та відповідає усім вимогам законодавства України.
Зазначає, що твердження заявника в апеляційній скарзі, що при звільненні позивача, відповідач дотримався вимог ст. 49-2 КЗпП України, є невірними, оскільки судом встановлено, що заявник не мав права з власної ініціативи скорочувати посади та змінювати штатний розпис на власний розсуд.
Також вказав, що доводи заявника, які наведені у апеляцій скарзі не спростовують зазначених фактів та зводяться до незгоди з судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права, оскільки суд першої інстанції вірно мотивував свою позицію про поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника директора КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради.
У судовому засіданні представник відповідача — адвокат Демкович Ю.Й. апеляційну скаргу підтримав, з мотивів, викладених в ній та просив її задовольнити.
       Представник третьої особи ОСОБА_1 – адвокат Матус Т.А. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, зіславшись на мотиви викладені у ній.
Представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Колцуняк Ю.В. у судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
       Судом встановлено, що ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду заступника директора з економічних питань КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради з 12.11.2021 на випробувальний термін до 11.01.2022 відповідно до наказу № 117 від 11.11.2021.
       З трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 12.05.2009, в графі «відомості про роботу» вбачається, що 01.11.2022 ОСОБА_2 змінено посаду директора з економічних питань на заступника директора на підставі наказу №127-02 від 01.11.2022.
       Наказом директора КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» №21-ОД від 30 січня 2023 року «Про скорочення штату працівників та зміною істотних умов праці» внесено зміни до штатного розпису КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» з 01.04.2023, скорочено 8 ставок; про прогнозоване скорочення та зміну істотних умов праці попереджено працівників з 01.02.2023, в тому числі і ставку заступника директора.
       Згідно з наказом директора КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» №26-ОД від 10 лютого 2023 року «Про скорочення окремих посад та зміною істотних умов праці» з 10.04.2023 скорочено, зокрема, 1.0 ставки заступника директора.
       Наказом директора КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» №42-ОД від 07 квітня 2023 року «Про скорочення окремої штатної одиниці» та Наказом №70-к/тр від 10 квітня 2023 року ОСОБА_2 , з 10.04.2023 звільнено з посади заступника директора на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. З наказом №70-к/тр від 10.04.2023 ОСОБА_2 ознайомлений 10 квітня 2023 року. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що при звільненні позивача відповідач дотримався вимог ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2, ст.42 КЗпП України, а саме, що у КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради відбулися зміни в організації виробництва і праці, у тому числі скорочення чисельності або штату працівників та з дотримання вимог ст.43 КзпП щодо погодження звільнення позивача профспілковим комітетом та з урахуванням правомірності щодо неможливості забезпечення переважного права ОСОБА_2 на залишення на роботі, у зв`язку із відсутністю вакантних посад на момент повідомлення про вивільнення посади ОСОБА_2 . Разом з тим всупереч п. 8.5 Статуту КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» відповідачем не погоджено з засновником, тобто з Скалатською міською радою, штатний розпис у зв`язку зі скороченням.
       Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується частково, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
       Відповідно до частин першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.
Положеннями статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
       При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
       Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
       Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією або спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо (див. постанови Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 346/4667/17, від 17 лютого 2021 року у справі № 235/4593/19, від 03 березня 2021 року у справі № 638/13346/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 367/3870/16).
Частиною першою статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
       У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
       Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що у КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників, скорочення посад, зокрема, скорочено 1,00 штатну одиницю заступника директора, що займав ОСОБА_2 , яка була єдиною на підприємстві.
       При цьому, переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад.
       Оскільки скороченню підлягала єдина посада, яку він займав, а не кілька штатних одиниць в межах цієї посади, відповідачем обґрунтовано не бралися до уваги обставини, що передбачені частиною другою статті 42 КЗпП України. 
Крім того, як вбачається з довідки № 132 від 26 травня 2023 року вакантні посади в КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради на момент повідомлення про вивільнення посади ОСОБА_2 були відсутні. Про відсутність вакантних посад також зазначено в повідомленні про майбутнє звільнення. 
       Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
       Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 5 Закону № 2136-ІХ, у період дії воєнного стану норми ст. 43 КЗпП не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.
       З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 не є  членом профспілкової організації КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради.
       Відтак, у відповідача відсутній обов`язок звертатися за згодою на звільнення працівника до профспілкової організації, членом якої він не являється.
Отже, встановивши, що у відповідача дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці із скорочення в штатному розписі посади, яку обіймав позивач, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення позивача з займаної посади у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці (скорочення чисельності та штату працівників) відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, у тому числі, й положень ч.2 ст. 40, ст.42, ч.3 ст. 49-2, КЗпП України.
       Разом з тим, суд першої інстанції, крім наведених вище обставин, також мотивував своє рішення тим, що штатний розпис підприємства затверджено директором КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Близнюком С.І., але відсутнє письмове погодження Засновника, тобто Скалатської міської ради. Тому відповідачем не дотримано п. 8.5 Статуту КНП «Скалатська комунальна районна лікарня», а саме в частині письмового погодження Засновником Скалатською міською радою штатної чисельності підприємства з урахуванням скорочення посади позивача, з чим колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.
       Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
       Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
       Згідно з частиною другою статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
       Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 571/1306/16-ц (провадження № 61-29896св18) зазначив, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин та не може вийти за межі позовних вимог. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/21000/18.
Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 , що такої підстави як всупереч п. 8.5 Статуту КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» відповідачем не погоджено з засновником, тобто з Скалатською міською радою, штатний розпис у зв`язку зі скороченням штатних одиниць позивач не заявляв, суд з власної ініціативи вказану обставину визнав обґрунтованою, хоча дана підстава не була предметом розгляду в судовому засіданні першої інстанції, і тому представником відповідача з цього приводу не подавалися жодні докази.
Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
       Дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження і за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі позивач не вказував підставою позову факт недотримання відповідачем п. 8.5 Статуту КНП «Скалатська комунальна районна лікарня», а саме відсутності письмового погодження Засновником Скалатською міською радою штатної чисельності підприємства, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вийшовши за межі позовних вимог, порушив норми процесуального права, зокрема диспозитивність цивільного судочинства.
       Крім того, як видно з долученого представником відповідача до апеляційної скарги рішення Скалатської міської ради № 2070 від 16.12.2022 року «Про оптимізацію закладів та установ Скалатської міської ради» з метою оптимізації, реорганізації та переатестації закладів та установ Скалатської міської ради раціонального використання матеріальних, фінансових та людських ресурсів, керуючись пунктами 5,6 частини першої статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, п.1 ч.40, ст.49 КзпП України та враховуючи рекомендації постійної комісії з питань планування фінансів, бюджету та соціально-економічного розвитку, міською радою проведено оптимізацію закладів та установ Скалатської міської ради, зокрема КНП «Скалатська комунальна районна лікарня»; уповноважено міського голову провести на протязі 2022-2023 років ряд заходів щодо оптимізації закладів та установ Скалатської міської ради; Керівникам відповідних структурних підрозділів відповідно до чинного законодавства України, не пізніше ніж за 2 (два) місяці, попередити працівників про можливе їх вивільнення, підготувати документи для скорочення відповідних працівників та звільнити їх за п.1 ст.40 КЗпП України.
       Отже, відповідно до п. 8.5 Статуту КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» відбулося письмове погодження засновником, а саме Скалатською міською радою штатної чисельності Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня».
       Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає.
       Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради, в інтересах якого діє представник – адвокат Демкович Ю.Й., слід задовольнити. Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовити.
       Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені відповідачем, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради, інтереси якої представляє адвокат Демкович Юрій Йосипович – задовольнити.

       Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовити. 

       Судові витрати, понесені відповідачем, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 січня 2024 року.

Головуючий:                                                         Н. М. Храпак

Судді:                                                                 Б.О. Гірський

                                                                       М. В. Хома