Справа № 346/4739/22 
Провадження № 22-ц/4808/45/24 
Головуючий у 1 інстанції Валігурська Л. В. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                              Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря                                        Петріва Д.Б.,
з участю  особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Бежука  С.М., відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Дикуна  І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Валігурською Л.В. 27 липня 2023 року в м. Коломия Івано-Франківської області, повний текст якого складено 07 серпня 2023 року, 
                                                     в с т а н о в и в :
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 поданий позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 вересня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки BMV 316, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та декількома транспортними засобами, серед яких був автомобіль марки Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить йому (позивачу) на праві власності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому автомобіль  отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Згідно постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2021 року по справі №346/4710/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. 
Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «Страхова група «ТАС», якою йому було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 37 764,00 грн. 
Однак відповідно до звіту №81021 ПК експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість завданих йому збитків станом на 08.10.2021 року становить 69 710,50 грн. 
Отже, ним понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж отримані страхові відшкодування. Невідшкодованими залишилися 31 946,50 грн (69710,50 грн (сума збитку) – 37764,00 грн (сума страхового відшкодування)).
За результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 16.05.2023 року №439/23-28, вартість ремонту належного йому автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної події, яка мала місце 24.09.2021 року, становить 85 672,95 грн. Виходячи з наведеного, з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 47 908,95 грн (85672,95-37764,00). 
Крім матеріальних збитків діями відповідача йому також завдано моральну шкоду, що виразилась у негативних змінах у його житті, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він пошкодив спину і проходив курс лікування у Коломийській ЦРЛ. Також після зазначеної транспортної пригоди у нього з`явилось порушення сну, нервозність та побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Крім того, був позбавлений можливості протягом тривалого часу користуватись автомобілем, що призвело до втрати звичайних життєвих зв`язків. Розмір завданої моральної шкоди оцінює у 60 000,00 грн.
Оскільки вина відповідача щодо пошкодження його транспортного засобу повністю встановлена постановою суду, кошти, витрачені ним на ремонт транспортного засобу, підтверджені належним чином, страхові відшкодування не в повній мірі покрили понесені витрати, вважає, що саме з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманим страховим відшкодуванням та реальним  витратами та моральна шкода.
Із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 47 908,95 грн та моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн (а.с.1-4, 106-107).
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 4 000,00 грн, 43,20 грн понесених витрат на сплату судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.120-123).
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено його автомобіль, а саме: пошкоджені задній бампер, кришка багажнику, задні праве та ліве крила, задні ліхтарі. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW 316» була застрахована а ПрАТ «Страхова група «ТАС».
Вказує, що суд  не застосував статтю 1194 ЦК України, згідно якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Наголошує, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд безпідставно посилається на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, оскільки в цій справі відмінні обставини.
Також суд посилається як на підставу відмови в позові на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, навіть якщо припустити, що даний закон підлягав застосуванню до даних правовідносин, рішення суду не відповідає пункту 9 зазначеного закону. Розмір страхової суми за шкоду,  завдану майну потерпілих, становить 50 000 грн на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. 
Фактично згідно звіту №81021 експертного дослідження, вартість завданого йому матеріального збитку становить 69 710,50 грн станом на 08.10.2021 року. Тобто, навіть якщо виходити з того, що шкоду в повному розмірі повинна була відшкодувати  ПрАТ «Страхова компанія «ТАС», ліміт відшкодування страховою компанією – 50 000 грн і різницю в сумі 19710,50 грн (69710,50-50000) в будь-якому випадку повинен сплатити йому відповідач.
Щодо стягнення моральної шкоди, суд не навів жодної оцінки його медичній картці та довідці КНП «Коломийська центральна районна лікарня» від 25.09.2021 року, які підтверджують факт того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він зазнав також фізичних страждань. 
На думку апелянта, суд вірно встановив наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні, проте при визначенні розміру шкоди не врахував тяжкість, характер та обсяг його страждань та не виходив з принципів розумності, виваженості та справедливості. 
Як на підставу відмови у задоволенні моральної шкоди суд посилається на страховий поліс АР №9858723. Даний доказ не був поданий відповідачем суду разом з відзивом, а отже не повинен був прийматись судом до розгляду.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 31 946,50 грн та моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати (а.с.129-132).
Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Дикуном І.В. подано відзив на апеляційну скаргу. В обґрунтування зазначає, що рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в повній мірі відповідає правовій позиції, викладеній в постанові КЦС ВС від 19.09.2018 року (справа №761/45041/16-ц) щодо вмотивованості судового рішення. Те, що на страховика покладений обов`язок у межах ліміту страхування відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу – випливає з судової практики, зокрема, з постанови КЦС ВС від 27.04.2023 (справа №185/11899/15). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-ІV). Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі (а.с.142-143).
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Бежука  С.М., відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Дикуна  І.В., суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що 24.09.2021 року о 20:30 годині в м. Коломиї Івано-Франківської області по вул. Мазепи сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія  ОСОБА_2 , який керував автомобілем «BMW 316», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та допустив зіткнення з іншими транспортними засобами, зокрема й автомобілем «Chevrolet Volt», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .
Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2021 року винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача ОСОБА_2 (а.с.8).
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений належний позивачу автомобіль, що підтверджується вказаною постановою суду від 01.10.2021 року, згідно якої автомобіль позивача зазнав наступних пошкоджень: пошкоджені задній бампер, кришка багажника, задні праве та ліве крила, задні ліхтарі. 
Факт пошкодження автомобіля позивача також підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3021269417875796 від 28.09.2021 року та актом огляду колісного транспортного засобу (дефектною відомістю) від 08.10.2021р., відповідно до якого пошкоджено 16 комплектуючих деталей автомобіля  (а.с.9-10, 29).
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/9858723. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого, становить 130 000 грн (а.с.105).
На підставі звіту №81021ПК, складеного 08.10.2021 року оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку автомобіля «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу на момент пошкодження визначена у розмірі 69 710,50 грн (а.с.11-36).
Згідно виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк», 23.12.2021 року в якості страхового відшкодування ОСОБА_1 були виплачені грошові кошти в сумі 37 764,00 грн (а.с.37).
Згідно висновку експерта від 16.05.2023 № 439/23-28 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.09.2021 року, на дату оцінки, а саме: 24.09.2021 року може складати 46 836,79 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складових вказаного транспортного засобу станом на 24.09.2021 року становить 0,55 (а.с.83-90).
Крім того, ОСОБА_1 до матеріалів справи надано довідку КНП «Коломийська центральна районна лікарня» № 2307 від 25.09.2021 року, згідно якої позивач звертався до вказаного медичного закладу з приводу травми хребта і голови, у зв`язку з чим його було направлено на лікарський огляд (а.с.38-зворот).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з положень 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування» щодо обов`язку відповідача відшкодувати заподіяну шкоду, прийнявши до уваги розмір майнової шкоди, наведений у висновку автотоварознавчого дослідження, у якому враховано весь комплекс робіт та матеріалів, необхідних та достатніх для відновлення транспортного засобу, врахувавши, що позивач фактично просить стягнути з відповідача різницю  між вартістю відновлювального ремонту свого автомобіля без урахування коефіцієнта фізичного зносу деталей та сумою отриманого від страховика  відшкодування, відсутність доказів на підтвердження проведення фактичного ремонту автомобіля та вартості таких робіт, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягуючи моральну шкоду, суд  з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного йому майна із застосуванням принципів розумності і справедливості дійшов до висновку про необхідність стягнення 4 000,00 грн з відповідача на відшкодування моральної шкоди.   
Відмовляючи у задоволенні позову щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що  позивачем не подано доказів здійснення ремонту автомобіля та вартості таких робіт.
З  висновками суду першої інстанції про відмову у стягненні матеріальної шкоди (збитків) не погоджується  апеляційний суд з огляду на таке.
Відповідно до ст.22, ст.1166, ст.1188 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.  
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20).
Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів.
Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).
Відповідно до вимог п.8.2 цієї методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 1.02.2018 у справі №910/22886/16. 
Таким чином, на страховика покладений обов`язок в межах ліміту страхування відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 (провадження № 61-26508св18) зроблено правові висновки щодо відшкодування величини втрати товарної вартості транспортного засобу, які полягають у такому.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі
№ 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Відповідно до п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.
Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.
Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.
Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.
Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.
Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).
Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.
Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Згідно зі ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України учасника справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Встановлені постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2021 року подія і обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень та вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу BMW 316, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.
Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, вина відповідача ОСОБА_2 та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 37 764 грн (а.с.37).
Предметом спору є недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.
Вирішуючи даний спір слід дійти висновку, що право вимоги у даних правовідносинах про відшкодування шкоди належить ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу.
Згідно звіту з визначення вартості матеріального збитку від 08 жовтня 2021 року № 81021ПК (а.с.11-36), вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 119 306,31 грн.
Коефіцієнт фізичного зносу становить 0,54.
Вартість завданого власнику автомобіля Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_2 , матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу на момент пошкодження, станом на 08.10.2021 року становить 69 710,50 грн. 
Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (тобто без урахування коефіцієнту фізичного зносу) становить 119306,31 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу – 69710,50, то різниця, яку мав би сплатити відповідач становить 49 595,81 грн., оскільки відповідальність за відшкодування повних збитків не покладена на страховика.
Відповідно до висновку Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №439/23-28 від 16.05.2023 року (а.с.83-90), вартість неушкодженого автомобіля Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 316613,44 грн; коефіцієнт фізичного зносу - 0,55; вартість відновлювального ремонту складає 85 672,95 грн; вартість нових деталей становить 70 610,29 грн, вартість деталей з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу – 31 774,63 грн.  
Таким чином, висновок  експертизи не суперечить висновку оцінщика, виконаному після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вартість нових деталей становить більшу суму, ніж визначено оцінщиком.
Позивач помилився в обчисленні збитків, заявивши меншу суму до відшкодування, тому апеляційний  суд, розглядаючи сплаву в межах заявлених вимог, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в розмірі31 946,50 грн.
Щодо стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав позивача, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивач послався на душевні страждання, пов`язані з пошкодженням його автомобіля, що були викликані необхідністю ремонту транспортного засобу та неможливістю користуватись ним. 
При встановлені розміру моральної шкоди суд, враховуючи факт підтвердження вини відповідача у спричиненні матеріальних збитків, внаслідок яких було завдано моральних страждань позивачу, тяжкість, характер та обсяг страждань та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, стягнувши на користь потерпілого 4 000,00 грн.
Внаслідок ухвалення апеляційним судом рішення про часткове задоволення апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн та за подання апеляційної скарги – 1500,00 грн.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
Відповідно до пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд
                                                       п о с т а н о в и в: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року змінити, скасувавши його в частині відмови  у задоволенні позову про відшкодування  матеріальної шкоди.
В цій частині ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 31946,50 грн (тридцять одну тисячу дев`ятсот сорок шість гривень п`ятдесят копійок).
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) та 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень нуль копійок) за подання апеляційної скарги. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                                                           І.О. Максюта
                                                                                                                      Л.В. Василишин
                                                                                                                      В.Д. Фединяк
Повний текст постанови складено  07 березня 2024 року.