Номер провадження: 22-ц/813/1420/24 
Справа № 522/18779/15-ц
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 головуючого -                        Назарової М.В.
 суддів:                                Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,
 за участю секретаря                Лупши В.В.,
учасники справи: позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року, ухваленого Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Ільченко Н.А. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

                                в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі – ПАТ «УкрСиббанк», банк) звернулося із позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивувало тим, що відповідно до укладеного 29 жовтня 2007 року договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11237433000 (далі - кредитний договір), відповідачка отримала кредит в іноземній валюті в сумі 13135 доларів США, що дорівнює еквіваленту 66331,75 грн за курсом НБУ на день укладення кредитного договору. Відповідачка зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 29 жовтня 2014 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13% річних. 
З метою забезпечення виконання взятих зобов`язань, відповідачка передала банку в заставу нерухоме майно, а саме – транспортний засіб марки «Chevrolet», модель «AveoTC58U», 2007 року випуску, синього кольору, типу – легковий седан, з номерами агрегатів кузов: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .
Банк виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, однак відповідачка всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежі з метою погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 27 серпня 2015 року відповідачка має заборгованість у розмірі 18071,50 доларів США, з яких:
8903,01 доларів США – заборгованість за кредитом;
9168,49 доларів США – заборгованість за відсотками.
Крім того, за несвоєчасне погашення заборгованості, банк нарахував відповідачці пеню у загальному розмірі 160633,19 грн, з яких:
84293,43 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;
76339,76 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками.
На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість станом на 27 серпня 2015 року у валюті кредиту у загальному розмірі 18071,50 дол США та пеню у гривневому еквіваленті у загальному розмірі 160633,19 грн. Також просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2016 року замінено стягувача з виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року по справі № 522/18779/15-ц, а саме: з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (а.с. 100).
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, а також ухваленим з порушенням норм процесуального права, та просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року та відмовити у позовних вимогах ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі. 
Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення суду не містить посилання на дослідження судом доказів, що підтверджують надання відповідачці грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, крім того судом не здійснено перевірку правильності розрахунків, наданих банком. Судове рішення не містить мотивів, з яких суд вважав встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги. Судом досліджувався лише текст кредитного договору, позовні вимоги задоволені без належної перевірки обставин, на які посилався банк як на підставу своїх вимог, на підтвердження наявності заборгованості відсутні первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відтак судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. Окрім того, всупереч ст. 224 ЦПК України у редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, у зв`язку з неявкою відповідачки, суд мав ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Розглянувши справу за відсутності відповідачки, ухваливши звичайне судове рішення, на думку скаржниці, суд першої інстанції таким чином позбавив відповідачку можливості спростувати вимоги позивача у належному порядку, з огляду на те, що заочне рішення передбачає особливий порядок його перегляду та вступу у законну силу. 
Від правонаступника позивача ПАТ «УкрСиббанк», яким є ТОВ «Українська факторингова компанія», надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідачки, в якому зазначено, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. Відповідачкою усупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України не доведено належними та допустимим доказами обґрунтувань позиції, викладеної в апеляційній скарзі, зокрема те, що заборгованість за кредитним договором погашена, доказів того, що сума заборгованості є іншою, аніж зазначено у оскаржуваному рішення суду не надано. Звертає увагу, що відповідачка не заперечує факт укладення кредитного договору на умовах, погоджених сторонами, які зазначені у правочині. Зазначає, що суд правомірно розглянув справу за відсутності ОСОБА_3 , оскільки як зазначено у рішенні суду, направлені судом першої інстанції повістки за останньою відомою адресою її місця проживання були повернуті з відміткою про те, що відповідач не з`являється до відділення поштового зв`язку для отримання судової повістки. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Реу К.П. підтримала доводи апеляційної скарги.
Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового зсідання не з`явилися, на адресу апеляційного суду від директора ТОВ «Українська факторингова компанія» Малої І.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Українська факторингова компанія». Вказане відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено та ніким по справі не оспорюється, що 29 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назва якого згодом була змінена на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11237433000 (а.с. 5-9).
Відповідно до предмету договору, банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 13135 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 
66331,75 грн за курсом НБУ на день укладення договору, при цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті (п. 1.1).
Надання кредиту здійснюється у наступний термін: 29 жовтня 2007 року (п. 1.2.1)
Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 29 жовтня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін (п. 1.2.2).
За користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці (п. 1.3.1).
Нарахування процентів за договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пп. 1.3.2, 5.2 договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному – з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору (п. 1.3.3). 
Строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (п. 1.3.4).
Позичальник зобов`язується використовувати кредит на зазначені у договорі цілі, а також повернути суму кредиту, і сплатити кредит й інші грошові платежі на рахунки банку в порядку та на умовах, передбачених договором (п. 3.4).
За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених договором та/або «кредитним договором», зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме:
в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні;
в розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті;
пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.
При цьому банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов`язання, передбаченого договором та/або «кредитний договором». Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором та/або «кредитним договором» за першою вимогою банку (п. 4.1).
У забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань в повному обсязі позичальника за договором позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме - транспортний засіб марки «Chevrolet», модель «AveoTC58U», 2007 року випуску, синього кольору, типу – легковий седан, з номерами агрегатів кузов: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 (п. 2.1).
Згідно з наданою банком довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором № 0011237433000 від 29 жовтня 2007 року станом на 27 серпня 2015 року розмір заборгованості відповідачки за кредитом становить 8903,01 доларів США, по процентам за користування кредитом – 9168,49 доларів США (а.с. 10-18).
Згідно з довідками розрахунками, наданими банком, станом на 27 серпня 2015 року розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом становить 84293,43 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом банком визначена у розмірі 76339,76 грн (а.с. 19-20).
17 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (фактор) укладено договір факторингу № 46, за умовами якого, клієнт на користь фактора відступив (передав заборгованість боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних догорів), у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 (а.с. 82-91).
Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачки на користь банку заборгованість, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не дотримала встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за користування кредитом. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги про порушення судом порядку ухвалення оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає таке.
Особа вважається належним чином повідомленою, якщо зафіксовано факт отримання нею судової повістки, її відмови в отриманні повістки з додержанням правил доставки та вручення судових повісток або в засобах масової інформації надруковано оголошення про виклик.
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 74-76 ЦПК України (в редакції станом на час ухвалення оскаржуваного рішення).
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України 2004 року судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. 
Таким чином, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи у цьому випадку може свідчити лише розписка та належна фіксація її вручення. 
Неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, перешкоджає розгляду справи, а розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Як свідчать матеріали справи, судову повістку про виклик до суду на 09 лютого 2016 року позивачці було направлено засобами поштового зв`язку 01 грудня 2015 року, проте поштовий конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся до суду першої інстанції 25 грудня 2015 року з відміткою працівника поштового зв`язку - «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 59, 63, 64).
Наведене не може вважатися належним повідомленням учасника справи про дату, час і місце розгляду справи, оскільки це не відповідає вимогам частини першої статті 74 ЦПК України, якою передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку за адресою місцезнаходження (проживання).
За таких обставин у суду не було підстав для застосування передбачених статтею 169 ЦПК України (2004 року) наслідків та розгляду справи по суті.
Вказане виключає і можливість застосування наслідків, передбачених статтею 224 ЦПК України (2004 року), у вигляді ухвалення заочного рішення, на що помилково посилається відповідачка.
Тому доводи відповідачки в наведеній частині про порушення судом порядку розгляду справи є частково слушними.
Допущені судом порушення норм процесуального права внаслідок розгляду справи за відсутності неналежно повідомленої відповідачки про дату, час і місце засідання, на що вона посилається у своїй скарзі, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи, що справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, не повідомлених належним чином про час і місце розгляду справи, ухвалене судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених вимог.
Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги щодо суті ухваленого рішення, колегія суддів зазначає таке.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Довід апеляційної скарги про відсутність належних доказів надання відповідачці грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, сам по собі не свідчить про необґрунтованість позовних вимог, оскільки по справі відповідачкою не оспорюється укладення нею із Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», кредитного договору та застави транспортного засобу на інших умовах, ніж за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11237433000 від 29 жовтня 2007 року, копію якого надає позивач.
Натомість, обов`язком позичальника у разі заперечення позову про стягнення заборгованості є доведення повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Заперечуючи проти позову в цілому і при цьому не заперечуючи укладення кредитного договору та застави транспортного засобу на відповідних умовах згідно наданих позивачем доказів, відповідачка не надає неврахування позивачем внесених нею коштів на погашення боргу, нарахування заборгованості на інших ніж передбачено договором умовах, тощо, і за таких умов слід вважати належним та допустимим доказом заборгованості наданий позивачем розрахунок заборгованості.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останнє погашення заборгованості відповідачкою проведено 31 грудня 2010 року.
Кредитним договором, зокрема, погоджено користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дня видачі кредиту, за процентною ставкою 13,00% річних, з переглядом процентної ставки кожного наступного місяця кредитування відповідно до умов цього договору, з погашенням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни та на умовах, що встановлені договором.
Враховуючи, що термін повернення кредитних коштів сторонами договору погоджений як 29 жовтня 2014 року, і з 31 грудня 2010 року (останнє зарахування внесених коштів на погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом) жодних платежів ОСОБА_1 не проведено, а розрахунок заборгованості узгоджується із умовами кредитного договору, будь-яких власних контррозрахунків відповідачкою на спростування наявності та розміру заборгованості не надано, клопотань про витребування будь-яких доказів суду першої та апеляційної інстанції не заявлено, то доводи апеляційної скарги в наведеній частині про неврахування судом вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» щодо ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів, є неспроможними.
Отже, слід вважати, що у цій справі банк довів належними і допустимими доказами факт укладення між ним та ОСОБА_1 кредитного договору, надання позичальнику кредитних коштів, тобто виконання належним чином своїх обов`язків, а з боку відповідачки має місце прострочення виконання як позичальником взятих на себе зобов`язань, тому наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Допущені судом порушення норм процесуального права внаслідок розгляду справи за відсутності неналежно повідомленої відповідачки про дату, час і місце засідання, на що вона посилається у своїй скарзі, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог Банку і стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11237433000 від 29 жовтня 2007 року станом на 27 серпня 2015 року у загальному розмірі 18071 (вісімнадцять тисяч сімдесят один) долар США 50 центів та 160633 (сто шістдесят тисяч шістсот тридцять три) грн 19 коп.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви до сплати належало 3654 грн, а за подання апеляційної скарги – 5481 грн.
Оскільки позовні вимоги по суті позову задовольняються у повному обсязі, а рішення суду скасовано з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, тому з відповідачки на користь позивача належить відшкодувати за подання позовної заяви 3654 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року скасувати та ухвалити новесудове рішення.
Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, код ЄДРПОУ 09807750), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (адреса: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, 8 поверх, ЄДРПОУ: 40235074), заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11237433000 від 29 жовтня 2007 року станом на 27 серпня 2015 року у загальному розмірі 18071 (вісімнадцять тисяч сімдесят один) доларів США 50 центів, з яких: заборгованість за кредитом 8903,01 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами 9168,49 дол. США; та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та за відсотками за користування кредитом станом на 27 серпня 2015 року у загальному розмірі 160633 (сто шістдесят тисяч шістсот тридцять три) грн 19 коп, з яких пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 84293,43 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами 76339,76 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, код ЄДРПОУ 09807750), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (адреса: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, 8 поверх, ЄДРПОУ: 40235074), судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови - 12 січня 2024 року.

Головуючий                                                                           М.В. Назарова

Судді:                                                                                      Ю.П. Лозко

                                                                       Н.В. Стахова