ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/573/24 Справа № 199/9243/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - ВОРОБЙОВ В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 лютого 2024 року                                                                 м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), -
встановила:
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. З ОСОБА_1 на користь держави стягнуто 605 гривень 60 копійок судового збору.
Не погоджуючись з вищевказаною ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2024 року.
В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що у встановлений законом строк він не зміг подати апеляційну скаргу, оскільки у зв`язку зі станом його здоров`я останній перебував в кардіологічному відділенні КПП «КЛШМД» ДМР Дніпро строком до 09.02.2024 року. На підтвердження даних обставин апелянт подає виписку з медичної карти стаціонарного хворого №1364.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2024 року виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 особисто не був присутнім під час проголошення постанови суду 30.01.2024 року, однак матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без ОСОБА_1 та його захисника Ільїна О.М., датоване 29 січня 2024 року. Дана обставина свідчить про обізнаність апелянта про перебіг розгляду справи, а так само про дату, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції.
За приписами ч.2 ст.294 КУпАП у даній справі строк апеляційного оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2024 року спливав — 09 лютого 2024 року.
Посилання апелянта, як на причину поважності пропуску ним строку на апеляційного оскарження постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2024 року на те, що до 09.02.2024 року він перебував на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні КПП «КЛШМД» ДМР Дніпро судом апеляційної інстанції не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.
Дійсно, ОСОБА_1 до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження долучив виписку з медичної карти стаціонарного хворого №1364. Однак, зі змісту доданої виписки вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у кардіологічному відділенні з 20 січня 2024 року по 26 січня 2024 року. Відповідно до долученої довідки №14, датованої 22 січня 2024 року ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні з 20 січня 2024 року по теперішній час, тобто до 22 січня 2024 року. Тобто, долученими до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції довідками не підтверджується факт перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікування саме до 09.02.2024 року. Апелянтом не наведено обставин, які унеможливили його своєчасно подати апеляційну скаргу до спливу десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Таким чином вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про перебіг судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, а отже мав реальну можливість своєчасно подати апеляційну скаргу, але не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.
Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.
В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що зазначену апелянтом причину пропуску строку не можливо вважати поважною, тобто такою, що об`єктивно перешкоджала особі, яка має право на подачу скарги, подати її своєчасно.
Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії учасниками судового провадження.
З огляду на вищевикладене, а також оскільки  ОСОБА_1 у поданому ним клопотанні не довів наявність поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2024 року, в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2024 року  — відмовити.
Апеляційну скаргу - повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду О.В. Рябчун