ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
22 лютого 2024 року
м. Харків
справа № 645/606/23
провадження № 22-ц/818/533/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
третя особа – ОСОБА_3 , 

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_4 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2023 року, постановлене під головуванням судді Ульяніч І.В., в залі суду в м. Харкові, - 

в с т а н о в и в:
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів. 
Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 22.02.2023 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не довше ніж до досягнення ним 23 років.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_2 – ОСОБА_4 просив рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2023 року скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 частково. Стягнути на користь ОСОБА_1 в якості аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу). 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2023 року без змін, а скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 без задоволення.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано, що на той час відповідач мав не тільки повнолітню дитину – ОСОБА_3 , а й неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його утриманні, згідно договору між батьками щодо здійснення батьківських прав, про сплату аліментів на дитину від 05 вересня 2023 року. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є студентом Харківського національного медичного університету та потребує матеріальної допомоги, яку його батько, ОСОБА_2 , не надає. Зокрема, суду не надано даних про наявність неповнолітніх дітей у відповідача, стан його здоров`я та даних про неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги на свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи. 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 3).
Згідно довідки № 702-е від 15 лютого 2023 року, ОСОБА_3 навчається на 2 курсі в 5 групі І медичного факультету Харківського національного медичного університету за рівнем «Магістр» за спеціальністю «Медицина», денна форма навчання, термін навчання 6 років, форма фінансування навчання – держзамовлення. Зарахований наказом № 430-с від 01.09.2021 року (а.с. 6). 
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання. Зазначає, що останнім відомим місцем роботи відповідача є Міжрегіональне Головне управління ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників. Вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, ОСОБА_3 , який продовжує навчання та потребує такої допомоги у розмірі частини з усіх видів заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до 23 річного віку, оскільки відповідач отримує постійну заробітну платню та не має жодних зобов`язань. 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;  інші обставини, що мають істотне значення.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків.
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 є студентом Харківського національного медичного університету бюджетної форми навчання. 
Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , на період його навчання, узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України. 
Проте з висновком суду щодо визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів погодитися не може з наступних підстав. 
Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив з того, що платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину у розмірі частки його доходу щомісячно, оскільки суду не було надано даних про наявність неповнолітніх дітей у відповідача, стан його здоров`я та даних про неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги. 
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частково визнаючи позовні вимоги, відповідач посилався на те, що має на утриманні неповнолітнього сина – ОСОБА_5 , 2012 року народження. Тому, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини від іншого шлюбу, вважає, що на утримання ОСОБА_3 підлягає стягненню аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу). 
З копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44).
З договору між батьками щодо здійснення батьківських прав, про сплату аліментів на дитину від 05 вересня 2023 року вбачається, що за домовленістю батьків, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , даним договором встановлено обов`язок Батька, ОСОБА_2 сплачувати на утримання дитини, ОСОБА_5 , аліменти в розмірі 16,66% від усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с. 48-49).
Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, колегія суддів вважає, що наявність на утриманні платника аліментів неповнолітньої дитини має бути враховано при визначені розміру аліментів. 
За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, підлягають аліменти у розмірі 1/6 частки від його доходу щомісячно.
Тому рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру стягнутих аліментів.
Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_4 – задовольнити частково. 
Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2023 року змінити. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 22.02.2023 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не довше ніж до досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                                        О.В. Маміна
Судді:                                                                                Н.П. Пилипчук
       О.Ю. Тичкова