Справа № 744/60/24 	Головуючий у 1 інстанції Смага С. В. 	
Провадження № 33/4823/273/24 	  	
Категорія - ч.3 ст.172-20 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Іллющенка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Іллющенка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2024 року,  

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
          ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , стрілець військової частини НОМЕР_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. 

Місцевим судом встановлено, що 01 січня 2024 року, близько 16 год 00 хв, солдат ОСОБА_1 , знаходячись в с. Олександрівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, під час виконання службових обов`язків перебував на військовій службі у стані алкогольного сп`яніння. Правопорушення вчинено в умовах дії особливого періоду в Україні, який відповідно до абз. 13 ст. 1 Закону України «Про оборону України» та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав та діє у зв`язку з виданням Президентом України Указів від 17.03.2014 № 303/2014 та від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», а також в умовах дії правового режиму воєнного стану, який діє в Україні з 24 лютого 2022 року після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».  

Не погодившись із рішенням суду, захисник Іллющенко С.В. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, за відсутністю в діях його підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. Вказує, що ОСОБА_1 01.01.2024 року не був при виконанні службових обов`язків в с. Олександрівка  та не знаходився на території військової частини, оскільки з 29.12.2023 року по 06 січня 2024 року перебував на лікарняному. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимимим доказом, оскільки не складався в присутності ОСОБА_1 , підписи у ньому, поставлені від імені ОСОБА_1 , підроблені та йому не належать. Крім того, письмове пояснення та заяву від імені ОСОБА_1 до Семенівського районного суду про проведення судового розгляду без його участі, про визнання вини та про відмову від правової допомоги останній не писав та не підписував. Вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням, оскільки проведений після сплину двох годин, а також у відсутності свідків та відеофіксації.  
Також просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що він подав апеляційну скаргу в межах строку апеляційного оскарження, але скарга не була зареєстрована внаслідок некоректної роботи сервісу «Електронний суд», що виключало можливість подання апеляційної скарги вчасно.  

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. 
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Іллющенка С.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена, зокрема, за розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять ) протягом робочого ( навчального ) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять ); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника ); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За змістом ч.1 ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №264/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. 

Як зазначено у протоколі в/ч 4459 №2 про військове адміністративне правопорушення від 02.01.2024, солдат ОСОБА_1 , 01 січня 2024 року близько 16:00 год, знаходячись в селі Олександрівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, під час виконання службових обов`язків перебував на військовій службі у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Даний факт підтверджується висновком медичного огляду. Так, під час проходження медичного огляду, проведеного 01.01.2024 року з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 лікарем КНП «Семенівська міська лікарня» було надано висновок огляду: перебуває в стані алкогольного сп`яніння. 
Результати дослідження, які датовані 01.01.2024 року, надійшли на адресу військової частини НОМЕР_1 15.01.2024 року.
Особливою кваліфікуючою ознакою скоєного адміністративного правопорушення є те, що воно скоєно в умовах особливого періоду.
Особливий період визначається відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 « Про часткову мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 (а.с.1-2). 

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом СЗРУ № 300 від 14.08.2018 (далі - Інструкція) уповноважена посадова особа, яка складає протокол, зобов`язана роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про ознайомлення.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Так, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, місцевий суд послався на протокол про адміністративне правопорушення; висновок КНП «Семенівська міська лікарня» від 01.01.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого встановлено перебування ОСОБА_1 01.01.2024 року у стані алкогольного сп`яніння; письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких останній повністю визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додана надрукована заява ОСОБА_1 від 02.01.2024 про розгляд справи без його участі та повне визнання вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. 

Проте, в ході апеляційного розгляду стороною захисту долучено до матеріалів справи висновок експерта № 240226-1 від 26.02.2024 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, згідно якого підписи у протоколі про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП, які поставлені від імені ОСОБА_1 , та заяві до Семенівського районного суду про розгляд справи без участі останнього, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 . Також рукописні записи та рукописний текст, які містяться в поясненнях, виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що у присутності ОСОБА_1 протокол не складався, пояснення та заяву він не писав і не підписував та не знав про їх існування, заслуговують на увагу.

Проте вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, зокрема у разі якщо вони перебувають на території військової частини (в тому числі, які тимчасово змінили місце дислокації).

Як встановлено апеляційним судом, на час виявлення правопорушення 01 січня 2024 року, ОСОБА_1 перебував за місцем свого фактичного проживання в с. Машеве, будучи на лікарняному, що підтверджується даними його медичної картки. Тобто, на момент складання протоколу, відповідно до доданих доказів, ОСОБА_1 був звільненим від службових обовязків, а відтак, не міг виконувати обов`язки військової служби. 

Отже, вищезазначені докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення та які підтверджують знаходження ОСОБА_1 в селі Олександрівка, під час виконання службових обов`язків, у стані алкогольного сп`янінння, викликають сумнів щодо їх достовірності та допустимості.

Тобто, в матеріалах справи відсутні докази, які б надавали можливість достовірно стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення на території військової частини та під час виконання військових обов`язків.

У відповідності до  ст.7  КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий  заходу впливу в зв`язку  з адміністративним правопорушенням, інакше  як  на підставах  і в порядку  встановлених  законом, особа вважається невинуватою у вчиненні  правопорушення  і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, вона підлягає безумовному скасуванню, а провадження у справі - закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.    

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,    

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Іллющенка С.В. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2024  про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний