ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2024 року
м. Київ
 
справа № 569/19205/21
провадження № 51-3443км23
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
за участю:
секретаря судового засідання                  ОСОБА_4 , 
прокурора                                                     ОСОБА_5 ,  
захисника                                                    ОСОБА_6 , 
засудженого                                                ОСОБА_7 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021186180000049, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року затверджено угоду від 26 жовтня 2022 року по кримінальному провадженню № 12021186180000049 від 07 лютого 2021 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за        участю захисника ОСОБА_6 .  
ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено: за ч. 1 ст. 204 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 63 750 грн, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів; ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 3750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 63 750 грн, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.
Вирішено питання щодо арешту, судових витрат та речових доказів. 
На цей вирок захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із вироком у частині, що стосується вирішення питання застосування спеціальної конфіскації речових доказів. 
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 20 червня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6  на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду від  20 червня 2023 року скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Вважає, що суд першої інстанції без дослідження будь-яких доказів встановив вину власника транспортних засобів ОСОБА_9 , а саме зазначив, що вона не вжила достатніх дій, спрямованих на недопущення використання свого майна як знаряддя вчинення злочину і конфіскував її майно. На думку захисника, рішення суду першої інстанції порушує загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а апеляційний суд залишив ці порушення поза увагою. Стверджує, що судом апеляційної інстанції не враховано, що місцевий суд всупереч п. 4 ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості не повною мірою дотримався вказаної норми процесуального закону, оскільки не з`ясував у обвинуваченого чи цілком він розуміє, які заходи будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Не погоджується з тим, що суддя-доповідач без відкриття апеляційного провадження одноособово зробив висновок про обґрунтованість і законність вироку суду, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.   
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 і засуджений ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу.
Прокурор ОСОБА_5 не заперечувала щодо задоволення касаційної скарги захисника, просила ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Доводи захисника ОСОБА_6 про незаконність оскаржуваної ухвали судді апеляційного суду через істотні порушення кримінального процесуального закону є обґрунтованими.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічні положення містяться в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
У ч. 2 ст. 24 КПК України гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів провадження, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року, в якій, не погоджуючись із вироком у частині, що стосується вирішення питання стосовно речових доказів, просив змінити вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_7 : скасувати застосування спеціальної конфіскації речових доказів (транспортних засобів) та повернути їх власнику транспортних засобів. 
Однак, суддя Волинського апеляційного суду ОСОБА_10 ухвалою від 20 червня 2023 року одноособово відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , зазначивши, що скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 399 КПК України встановлено виключне право судді доповідача відмовити у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 394 КПК України  вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених  частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Зазначеними частинами ст. 474 КПК України передбачено обов`язки суду під час судового провадження на підставі угоди, а саме: з`ясувати у обвинуваченого чи він розуміє обсяг своїх прав в межах такого судового провадження (ч. 4), встановити чи укладення угоди між обвинуваченим та прокурором, потерпілим є добровільним (ч. 6) та перевірити угоду на відповідність вимогам КПК України (ч. 7). 
Як видно зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , він посилався, у тому числі і на те, що суд першої інстанції затвердив угоду про визнання винуватості, яка суперечила вимогам закону, та угода була укладена не добровільно. Тобто, апелянт посилався на обставини, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, що відповідало вимогам п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України. 
Проте суддя апеляційного суду, у порушення наведених вимог процесуального закону зробив передчасний висновок щодо відсутності підстав для відкриття провадження за апеляційною скаргою захисника.
Як убачає колегія суддів Верховного Суду із журналу судового засідання та технічного засобу фіксування судового засідання від 27 квітня 2023 року, головуючий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_11 не роз`яснив ОСОБА_7 наслідки укладення угоди, зокрема, що стосувалися спеціальної конфіскації.                                
Таким чином, суддя Волинського апеляційного суду, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок  Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та право сторони захисту на апеляційне оскарження судового рішення. 
Такий висновок колегії суддів Верховного Суду узгоджується з позицією Верховного Суду, зокрема, викладеною у постановах від 16 лютого 2021 року (справа № 572/605/20, провадження № 51-4815км20), від 18 серпня 2021 року (справа № 756/16631/16-к, провадження № 51-2220км21).
Наведені порушення є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому ухвала апеляційного суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати зазначене та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                    ОСОБА_3