УХВАЛА

07 лютого 2024 року 
м. Київ
справа №990/325/23
адміністративне провадження № П/990/325/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Блажівської Н.Є.
суддів: Бившевої Л.І., Пасічник С.С., Шишова О.О., Яковенка М.М.,
перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України, Президента України Зеленського В.О., Представництва ЄС в Україні, Представництва ООН в Україні про зобов`язання усунути бездіяльність, вжити дії
ВСТАНОВИВ:
7 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1    (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) до Верховної Ради України, Президента України Зеленського В.О., Представництва ЄС в Україні, Представництва ООН в Україні, у якій вона просить зобов`язати відповідачів: 
1. усунути бездіяльність і вжити дії щодо оголошення стану війни на території України;
2. винести окрему ухвалу, якою зобов`язати керівника рф і його військо прибратися з України.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 7 грудня 2023 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: Блажівська Н.Є. (головуючий суддя, суддя-доповідач), Бившева Л.І., Пасічник С.С., Шишов О.О., Яковенко М.М.
Верховний Суд ухвалою від 11 грудня 2023 року позовну заяву залишив без руху з огляду на її невідповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України). Суд встановив Позивачеві десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали суду для усунення виявлених недоліків.
Цю ухвалу Позивач отримала 15 січня 2024 року.
На виконання вимог ухвали Позивач надіслала уточнену позовну заяву, а також заяву про відвід судді Блажівської Н.Є. і колегії суддів від участі у розгляді справи. 
Ухвалою від 29 cічня 2024 року Верховний Суд визнав необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Блажівської Н.Є., Бившевої Л.І., Пасічник С. С., Шишова О.О., Яковенка М.М. від участі у розгляді справи. Передав заяву про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.
Верховний Суд ухвалою від 31 січня  2023 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Блажівської Н.Є., Бившевої Л.І., Пасічник С. С., Шишова О.О.,              Яковенка М.М. від участі у розгляді справи.
Згідно з даними тренінгу відправлення АТ «Укрпошта», цю ухвалу ОСОБА_1 отримала 5 лютого 2024 року.
Надалі   ОСОБА_1 додаткових документів не надсилала до Верховного Суду.
Перевіряючи питання усунення Позивачем виявлених недоліків позовної заяви, колегія суддів виходить з такого.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, вимоги щодо форми та змісту якої встановлені нормами статті 160 КАС України.
Так, згідно із частиною першою цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
У позовній заяві зазначаються (частина п`ята статті 160 КАС України): 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Залишаючи без руху позовну заяву Позивача, суд вказав, що недоліки позовної заяви підлягають усуненню шляхом: 1) зазначення номеру засобів зв`язку, адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету Позивача; 2) уточнення предмета спору, кола учасників справи, змісту позовних вимог, відповідного їх правового обґрунтування і викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів; 3) зазначення переліку документів та інших доказів, що додані до позовної заяви; 4) обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів Позивача; 5) зазначення власного письмового підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; 6) обґрунтування підстави для звернення до суду в інтересах інших осіб, якщо має місце такий випадок; 7) надання належним чином оформленого документу (його копію), що підтверджує наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.
Як підтверджується змістом уточненої позовної заяви, з метою усунення недоліків позовної заяви, про які зазначено в ухвалі від 11 грудня 2023 року, Позивач лише вказала номер свого засобу зв`язку, перелік доданих до позовної заяви додатків та завірила документ, який підтверджує наявність підстав для звільнення від сплати судового збору. Також Позивач уточнила, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Так, в уточненій позовній заяві Позивач вказала, що:
- 24 лютого 2022 року на офіційному сайті Верховної Ради України  опублікований проект Закону України "Про оголошення стану війни" №7114, внесений Президентом України;
- 6 березня 2022  року без оголошення війни внаслідок удару військовими ракетами з літака Збройних сил рф над містом Малин вражені цивільні об`єкти міста та загинули громадяни України. Протягом 2022 року армія рф вела танкові атаки на місто Малин і знищила села громади;
- 8 березня 2022 року в результаті ракетно-бомбового удару рф по місту Малин було пошкоджено будинок позивача та знищено три покоління сусідів-родичів з дітьми Ободзинських;
- рф відкрито веде війну проти цивільного населення України, постійно знищує та вбиває мирне населення України. ООН ігнорує факти війни, а Президент України і Верховна Рада України  для захисту цивільного населення відмовляються оголошувати стан війни з рф;
- неоголошення владою стану війни рф на території України порушує Конституцію України і Конвенції ООН про захист жертв війни, Конвенцію про захист цивільного населення під час війни.
Перевіряючи викладене в уточненій позовній заяві обґрунтування, склад зазначених в позовній заяві учасників і зміст позовних вимог, встановлено, що вони загалом не зазнали змін. 
Таким чином, подаючи уточнену позовну заяву, ОСОБА_1 так і не виконала  усіх вимог ухвали Верховного Суду від 11 грудня 2023 року про залишення позовної заяви без руху, зокрема,  не уточнила предмет спору з конкретизацією відповідачів, розгляд справ за позовами до яких підсудний Верховному Суду як суду першої інстанції, не зазначила вимог до кожного з відповідачів й не виклала обставин, передбачених статтею 160 КАС України, з підтвердженням обставин, якими обґрунтовуються її позовні вимоги щодо кожного із зазначених нею відповідачів, не навела належні обґрунтування наявності порушення її прав та свобод з боку вказаних відповідачів саме при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до норм чинного законодавства.
Суд зазначає, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб таке порушення було реальним, стосувалося індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
За змістом пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень (частина перша статті 5 КАС України).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає в захисті порушених прав особи в публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.
Водночас відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
Залишаючи без руху позовну заяву, Верховний Суд наголошував на тому що ОСОБА_1 також у позовній заяві не наводила тверджень, які б давали підстави вважати, що вона зверталась до зазначених у позовній заяві суб`єктів із відповідними зверненнями, в яких би ставила питання про відновлення порушених, на її думку, прав, свобод та інтересів, як і не зазначила, в чому саме полягає публічно-правовий спір між особисто Позивачем і кожним з визначених нею відповідачів у справі. 
Не вказала таких доводів і Позивач в уточненій позовній заяві. 
Не навела   ОСОБА_1 й аргументів на підтвердження своїх доводів та не надала відповідних доказів. Вона з посиланням на об`єктивно спроможні фактори не окреслила (не мотивувала), яким чином діяльність або бездіяльність зазначених нею відповідачів впливає на її індивідуальні права, свободи чи інтереси; як саме відповідно до мети, завдання і призначення адміністративного судочинства вдасться відновити або захистити стверджуване нею порушення її прав чи інтересів.
Враховуючи, що подана до суду уточнена позовна заява так і не дає можливості встановити дійсний предмет спору, який би узгоджувався з обставинами, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, є підстави вважати, що у встановлений строк Позивач не усунула виявлених недоліків позовної заяви.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Згідно з частиною п`ятою статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Оскільки станом на 7 лютого 2024 року виявлені судом недоліки позовної заяви не усунуті, є підстави для її повернення Позивачеві.
Схожий за змістом підхід  щодо застосування норм процесуального права продемонстрований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 червня 2023 року у справі №990/35/23 за позовом до Верховної Ради України (далі - ВРУ), Голови ВРУ ОСОБА_2 , Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), Державної служби з питань праці Міністерства економіки України, треті особи на стороні позивача: Президент України Зеленський Володимир Олександрович, Представництво Європейського Союзу в Україні (далі - Представництво ЄС), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила, що судове рішення про повернення позовної заяви Позивачу з означених підстав не є проявом обмеження права на доступ до суду, оскільки це рішення було зумовлено не будь-яким свавільним небажанням суду розглядати звернення Позивача до суду, а лише невиконанням  процесуальних вимог закону щодо форми та порядку подання позовної заяви. Такого змісту дії не можуть свідчити про обмеження доступу їй до суду.
Також Верховний Суд враховує й позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 25 січня 2024 року у справі №320/14843/23, про те, що після відкриття провадження у справі суд першої інстанції (в разі наявності підстав, визначених нормами КАС України) може провести підготовче судове засідання для з`ясування відповідно до частини другої статті 173 цього Кодексу, зокрема, питань щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
Однак, правовідносини у цій справі є відмінними. 
У цій справі ОСОБА_1 , крім Верховної Ради України і Президента України (справи за позовами яких підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції), зазначила відповідачами Представництво ЄС в Україні, Представництво ООН. Позови до останніх Верховний Суд як суд першої інстанції розглядати не має повноважень. На це звертав увагу  Верховний Суд в ухвалі від 11 грудня 2023 року, а також  окремо наголошував, що відповідне формулювання змісту позовних вимог ОСОБА_1 не дає можливості встановити кому саме із зазначених відповідачів адресовані позовні вимоги. Позивач фактично не усуваючи недоліки позовної заяви, про які вказав Верховний Суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, шляхом формування позовних вимог до кожного з відповідачів не дає суду можливості встановити дійсний склад учасників цієї справи та перевірити обставини щодо дотримання правил об`єднання позовних вимог.
Принциповим є також те, що у справі №320/14843/23 Велика Плата Верховного Суду встановила, що зі змісту зазначених у позовній заяві обставин й позовних вимог була зрозумілою суть позовної заяви, адже позивач фактично не погоджувався з направленням Верховною Радою України його заяв відповідному органу. 
Натомість, у цій справі за позовом ОСОБА_1 не зрозумілими є як суб`єктний склад, так і зміст позовних вимог. Не наведено також й обґрунтування порушення прав, свобод та інтересів Позивача відповідними діями (бездіяльністю) кожного з визначених нею відповідачів як суб`єктів  владних повноважень.
Наведене є окремим підтвердженням неможливості застосування такого ж підходу, який було застосовано Великою Палатою Верховного Суду у справі №320/14843/23.
Також Верховний Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовами, в тому числі й  до визначених у цій позовній заяві відповідачів. В ухвалах у справах №990/35/23, №990/136/23, №990/258/23, №990/309/23 Верховний Суд надавав вичерпні роз`яснення щодо правил,  за якими формується позовна заява.  Втім, ОСОБА_1 їх так і не врахувала при поданні чергового позову. Також не врахувала ОСОБА_1  й роз`яснень Верховного Суду щодо  можливості отримання правничої допомоги. 
Як в первісній, так і в уточненій редакціях позовної заяви Позивач просить, зокрема, надати їй допомогу в оформленні позовної заяви відповідно до статті 160 КАС України. 
Верховний Суд вкотре звертає увагу Позивача, що за змістом частин третьої та четвертої статті 160 КАС України позовна заява може бути складена шляхом заповнення бланка позову, наданого судом. На прохання позивача службовцем апарату адміністративного суду може бути надана допомога в оформленні позовної заяви.
Наведені норми КАС України дають підстави вважати, що право на отримання допомоги в оформленні позовної заяви реалізовується лише шляхом отримання роз`яснень від службовця апарату адміністративного суду щодо відповідності позовної заяви положенням статті 160 КАС України цього Кодексу в аспекті дотримання її форми, а не щодо її змісту, правового обґрунтування та суті спору.
Як вказав Верховний Суд в ухвалах від 9 серпня 2023 року у справі №990/136/23, від 29 січня 2024 року у справі №990/309/23 передбачена у частині четвертій цієї статті можливість надання службовцем апарату адміністративного суду допомоги в оформленні позовної заяви на прохання позивача не може тлумачитися, як самостійне виправлення судом недоліків вже поданої позовної заяви і приведення її у відповідність із вимогами КАС України, тим більш в умовах, коли незрозумілим є намір (позиція) позивача щодо змісту позовних вимог і їх обґрунтування. Така допомога в будь-якому випадку може бути надана більше в технічному та методологічному контексті.
Схожі за змістом висновки, відповідно до яких право, передбачене частиною четвертою статті 160 КАС України можна реалізувати на етапі складання тексту позовної заяви, а не після її направлення до суду першої інстанції викладені Верховним Судом в ухвалах від 19 грудня 2022 року у справі №990/165/22, від 1 вересня 2021 року у справі №9901/314/21 (залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року) і від 11 листопада 2021 року у справі №9901/367/21, від 1 липня 2021 року у справі №9901/223/21.
Верховний Суд також неодноразово у своїх рішеннях зазначав і те, що у тому разі, якщо заявники не мають спеціальних знань у сфері права для належного й ефективного судового захисту своїх прав, держава гарантує надання відповідних правових послуг за кошти Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел для соціально незахищених верств населення. Зміст права на безоплатну правничу допомогу, порядок реалізації цього права, суб`єктів, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги визначені Законом України від 2 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правничу допомогу".
Керуючись статтями 169, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України, Президента України Зеленського В.О., Представництва ЄС в Україні, Представництва ООН в Україні про зобов`язання усунути бездіяльність, вжити дії.
Роз`яснити Позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. 
Копію цієї ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. 
Судді                                                                                 Н.Є. Блажівська
                                                                                 І.Л. Бившева 
                                                                                   С.С. Пасічник 
                                                                                                      О.О. Шишов 
                                                                                  М.М. Яковенко