ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1614/23  Номер провадження 22-ц/814/869/24	Головуючий у 1-й інстанції Коваленко О.А.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Бутенко С.Б., Дряниця Ю.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_2 , 
на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 вересня 2023 року, постановлене суддею Коваленко О.А. (повний текст складено 12 вересня 2023 року), 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
25.04.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція боргів») звернулося в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість у загальному розмірі 69 654,90 грн., що складається із заборгованості: за кредитним договором №3119018836/594878 у розмірі 44 550,00 грн., із яких: 9 000,00 грн. - основна сума боргу; 35 550,00 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №25844-03/2021 у розмірі 13 029,90 грн., із яких: 3 000,00 грн. - основна сума боргу; 10 029,90 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №3119018836/432486 у розмірі 12 075,00 грн., із яких: 3 000,00 грн. - основна сума боргу; 9 075,00 грн. - заборгованість за відсотками.
В обґрунтування підстав позову зазначає, що 02.12.2020 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», 31.03.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм», 03.06.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 були укладені кредитні договори №3119018836/594878, №25844-03/2021 та №3119018836/432486, які підписані електронним підписом позичальника.
       У подальшому між кредиторами та позивачем були укладені договори факторингу, у відповідності до яких, останні передали належні права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло за плату належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, серед яких є і ОСОБА_1 .
       Таким чином позивач набув право вимоги за кредитними договорами, по яким позичальник має непогашену заборгованість, у зв`язку із чим і звернувся до суду.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.09.2023 позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: за кредитним договором №3119018836/594878 у розмірі 44 550,00 грн., із яких: 9 000,00 грн. - основна сума боргу; 35 550,00 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №25844-03/2021 у розмірі 13 029,90 грн., із яких: 3 000,00 грн. - основна сума боргу; 10 029,90 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №3119018836/432486 у розмірі 12 075,00 грн., із яких: 3 000,00 грн. - основна сума боргу; 9 075,00 грн. - заборгованість за відсотками. Усього стягнуто заборгованості за договорами у загальному розмірі 69 654,90 грн. та виплати по оплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.
       Рішення суду вмотивовано доведеністю позовних вимог.
Відповідач, в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_2 , оскаржив судове рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог позову відмовити.
Просить не брати до уваги додаткові докази, додані позивачем до відповіді на відзив у кількості 14 додатків, як такі, що подані з порушенням вимог ст.ст.84, 178 ЦПК України, залишивши без розгляду клопотання позивача про їх приєднання. 
Вважає, що ознайомлення з офертою, її підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті споживчого кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 
Зазначає, що кредитні договори були строковими і матеріали справи не містять доказів їх продовження/пролонгації, а розрахунок заборгованості за ними не є належним доказом, зокрема, через відсутність напису про засвідчення копії, дати та посади-особи посвідчувача. 
Наголошує, що у справі відсутні докази на підтвердження направлення позичальнику повідомлення про відступлення права вимоги за кредитними договорами та заборгованості за ними. 
Ставить під сумнів укладеність договору факторингу, які надані суду не в повному обсязі, та, за відсутності у справі належних актів прийому-передачі документів про право вимоги, витягу з Реєстру боржників, доказів вчинення платежів за ними, вважає недоведеним набуття позивачем права вимоги за ними, а отже відсутнім право на звернення в суд із цим позовом. 
Зазначає, що у справі відсутні докази на підтвердження, що позичальник надавав згоду, яка є обов`язкової, на доступ до інформації, що складає його кредиту історію та на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій, включене до Єдиного реєстру бюро кредитних історій, інформацію щодо нього та кредиту. Відтак, договір за кредитом укладений з порушенням вимог Закону України «Про споживче кредитування», а тому не є правомірним.
Заперечує твердження позивача, що дія Закону України «Про споживче кредитування» не розповсюджується на кредитні договори, укладені після 01.01.2021, оскільки наведене відповідало редакції Закону від 15.11.2016, а відповідні зміни були внесені 15.09.2020 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо споживчого кредитування і формування та обсягу кредитних історій».
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).
28.11.2023 та 04.12.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Із матеріалів справи убачається, що 12.02.2020 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №3119018836/594878, шляхом підписання його електронним підписом позичальника, за змістом якого: сума кредиту складає 9 000,00 грн., строком дії: 29 днів, тобто, до 30.12.2020, процентна ставка: фіксована, 2,5% в день; сторони також погодили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до дев`яностого дня прострочення.
Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування» (п.1.6., п.6.6. договору).
За змістом п.3.1.4. договору товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, у зв`язку із чим відбудеться заміна сторони - кредитодавця за цим договором. 
Згідно п.п.3.3.3. договору позичальник має право продовжити строк надання кредиту за умови оплати не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.
Клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»./а.с.9-10 т.1/
Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №3119018836/594878 від 02.12.2020, підписаного позичальником електронним підписом, погоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту 15 525,00 грн., із яких: 9 000,00 грн. - сума кредиту, 6 525,00 грн. - проценти./а.с.11 т.1/
       12.08.2022 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» укладено договір факторингу №12082022, за умов якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту №3119018836/594878, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників на загальну суму 107 294 921,74 грн.; витягом з реєстру боржників, де сума заборгованості ОСОБА_1 склала 44 550,00 грн., із яких: 9 000,00 грн. - основний борг, 35 550,00 грн. - проценти./а.с.12-13,14,15 т.1/
       31.03.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 договір про надання фінансового кредиту №25844-03/2021, який також було підписано електронним підписом позичальника, та яким визначено наступні умови кредитування: сума кредиту складає 3 000,00 грн., строком дії: 29 дні, тобто, до 28.04.2021, процентна ставка: фіксована: 2,20% в день; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до дев`яностого дня прострочення. Права та обов`язки сторін подібні до умов, раніше зазначених у договорі №3119018836/594878./а.с.21-22 т.1/
Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №25844-03/2021, підписаного позичальником електронним підписом, погоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту 4 454,10 грн., із яких: 3 000,00 грн. - сума кредиту, 1 454,10 грн. - проценти/а.с.23 т.1/; передувало укладенню такого договору підписання споживачем паспорту споживчого кредиту./а.с.24 т.1/
       03.06.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №3119018836/432468, який, як і попередні, також було підписано електронним підписом позичальника, де сума кредиту складає 3 000,00 грн., строком дії: 25 днів, тобто, до 27.06.2021, процентна ставка: фіксована, 2,50% в день; нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до дев`яностого дня прострочення. Права та обов`язки сторін подібні до умов, раніше зазначених у договорі№3119018836/594878./а.с.35 т.1/
Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №3119018836/432468, підписаного позичальником електронним підписом, погоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту/а.с.35 т.1/; передувало укладенню такого договору підписання споживачем паспорту споживчого кредиту./а.с.26 т.1/
       19.04.2022 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Гоуфінгоу» укладено договір факторингу №19042022-Г, за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору./а.с.37-38, 39 т.1/
       Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12 075,00 грн./а.с.40 т.1/
       13.01.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір факторингу №13012023, за умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору./а.с.25-27т.1/
       Зі змісту Акту прийому-передачі Реєстру боржників за таким договором клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 10683; серед яких ОСОБА_1 , де загальна сума боргу склала 13 029,00 грн., із яких: 3 000,00 грн. - основний борг, 10 029,90 грн. - проценти./а.с.28,29 т.1/
       У зв`язку із неналежним виконанням зазначених договорів виникла заборгованість, а саме: за кредитним договором №3119018836/594878 у розмірі 44 550,00 грн., із яких: 9 000,00 грн. - основна сума боргу; 35 550,00 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №25844-03/2021у розмірі 13 029,90 грн., із яких: 3 000,00 грн. - основна сума боргу; 10 029,90 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №3119018836/432486 у розмірі 12 075,00 грн., із яких: 3 000,00 грн. - основна сума боргу; 9 075,00 грн. - заборгованість за відсотками./а.с.16, 30,41 т.1/
       Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості на користь позивача, як нового кредитора, міськрайонний суд встановив правомірність набуття останнім права вимоги по укладеним між первинними кредиторами та ОСОБА_1 кредитними договорами та невиконання позичальником їх умов, що призвело до виникнення заборгованості, стягнувши її в розмірі, визначеному згідно до розрахунків позивача.
       Апеляційний із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав. 
       Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
       Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно з умовами кредитних договорів ОСОБА_1  зобов`язувався вчасно повернути кредити, сплатити відсотки за користування ними в порядку, визначеному цими договорами.
       Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
       Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       Доводи апеляційної скарги, що ознайомлення з офертою, її підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, колегія суддів відхиляє як неспроможні. Тоді як загальне цитування відповідачем положень статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» не спростовує факту укладення ним електронних договорів, які містять усі істотні умови кредитування, що відповідає вимогам статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». 
       Належних та допустимих доказів на спростування приналежності електронного підпису саме відповідачу, останнім не надано, та не спростовано презумпцію правомірності правочинів. Натомість факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується наявними у матеріалах справи інформаційними довідками про успішні проведені транзакції коштів на картку відповідача, яку останній вказував при заповненні реквізитів договорів.
Доказів на спростування викладеного відповідачем не надано. Тоді як за змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому колегія суддів враховує положення п.6 ст.3 ЦК України, якою визначено добросовісність, як певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них
У цій справі поведінка відповідача не відповідає вимогам п.6 ст.3 ЦК України, оскільки з моменту укладення електронних договорів (02.12.2020, 31.03.2021, 03.06.2021) до звернення позивача в суд із цим позовом (25.04.2023), він активно користувався кредитними коштами, вносив періодичні платежі на виконання зобов`язання та ініціював перед кредитором питання продовження їх дії, що виключає підстави вважати такі договори неукладеними. Із вимогами про недійсність/нікчемність таких договорів відповідач до суду також не звертався та не спростував належними доказами заборгованість за ними.
       Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, крім того статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Частиною першою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
       Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
       Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
       Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
       Зважаючи на невиконання відповідачем умов кредитних договорів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо існування заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», взявши до уваги надані товариством розрахунки заборгованості.
       Доводи апеляційної скарги, що розмір заборгованості не підтверджений належними доказами, колегія суддів відхиляє, оскільки на підтвердження розміру стягнення позивачем надано відповідні розрахунки, порушення норм процесуального закону при наданні таких доказів судом апеляційної інстанції не установлено. Оскільки докази буди подані до суду позивачем через «Електронний суд», як додатки до відповіді на відзив та підписані кваліфікованим електронним підписом користувача разом зі створеним в Електронному суді документом, до яких вони додавалися. 
       Перевіряючи правильність здійсненого позивачем розрахунку, апеляційний суд приймає до уваги наступне.
       Так, матеріалами справи підтверджено, що згідно п.п.3.3.3. договорів позичальник має право продовжити строк надання кредиту за умови оплати не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.
       Індивідуальна частина договору про надання про надання фінансового кредиту №3119018836/594878 від 02.12.2020 є строковим, на 29 днів, тобто до 31.12.2020 (п.1.2).
       Поза увагою суду першої інстанції залишилися істотні обставини справи, а саме, що до договору №3119018836/594878 від 02.12.2020 угодами №2 від 30.12.2020, №2 від 28.01.2021, №2 від 26.02.2021, №3 від 31.03.2021, №2 від 20.04.2021, №2 від 17.05.2021, №2 від 18.06.2021, №2 від 17.07.2021, за заявками позичальника, внесено зміни, а саме, відстрочено виконання зобов`язання; кінцевий строк - до 16.08.2021; будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупинялися, кінцева сума заборгованості клієнта становила 15 975,00 грн., із яких: 9 000,00 грн. - сума кредиту, 6 975,00 грн. - відсотки./а.с.196-203 т.1/
       Також має місце зміна істотних обставин задоговором №25844-03/2021 від 31.03.2021, де строк діє становив 29 днів, тобто до 28.04.2021 (п.1.2 договору), зокрема, угодами №2 від 27.04.2021, №3 від 27.05.2021, №3 від 03.06.2021, №3 від 11.06.2021, №3 від 18.06.2021, №3 від 23.06.2021, №3 від 05.07.2021, №3 від 23.07.2021, №3 від 02.08.2021, №3 від 09.08.2021, №3 від 18.08.2021, №3 від 27.08.2021, №3 від 03.09.2021, №3 від 17.09.2021, №3 від 30.09.2021, №3 від 13.10.2021, за заявками позичальника, відстрочено виконання зобов`язання; кінцевий строк - до 19.10.2021; будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупинялися, кінцева сума заборгованості клієнта становила 7 155,90 грн., із яких: 3 000,00 грн. - сума кредиту, 4 155,90 грн. - відсотки./а.с.180-195 т.1/
       Угод щодо пролонгації договору №3119018836/432468 від 03.06.2021 позивачем не надано, відтак його дія тривала до 27.06.2021, а кінцева сума заборгованості повинна була становити 4 875,00 грн., із яких: 3 000,00 грн. - сума кредиту, 1 875,00 грн. - відсотки./а.с.35 т.1/
       Суд першої інстанції викладене помилково залишив поза увагою. Тоді як за відсутності доказів подальшої пролонгації таких договорів, первинні кредитори не мали права нараховувати відсотки за користування кредитом після визначеного в договорі строку його закінчення.
       Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
       Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості по відсоткам суперечить умовам кредитування, а тому апеляційний суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суму нарахувань за відсотками наступним чином:
-        за договором про надання фінансового кредиту №3119018836/594878 від 02.12.2020: (9 000,00 грн. х 2,5%) х 90 днів = 20 250,00 грн.; 
-        за договором про надання фінансового кредиту №25844-03/2021 від 31.03.2021: (3 000,00 грн. х 2,20%) х 90 днів = 5 940,00 грн.; 
-        за договором про надання фінансового кредиту №3119018836/432468 від 03.06.2021: (3 000,00 грн. х 2,5%) х 90 днів = 6 750,00 грн. 
       Загалом, із урахуванням заборгованості за тілом кредиту, що склала 15 000,00 грн. (9 000,00 грн. + 3 000,00 грн. + 3 000,00 грн.) та відсотками 32 940,00 грн. (20 250,00 грн. + 5 940,00 грн. + 6 750,00 грн.) розмір заборгованості склав 47 940,00 грн.
       За вказаних обставин рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення стягнутих сум заборгованості за кредитними договорами із 69 654,90 грн. до 47 940,00 грн.
       Інші доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів нарахованої заборгованості не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи. Тоді як саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається відповідач у апеляційній скарзі, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, зокрема, сформованій у справах 278/1679/13-ц від 06.02.2018 та №361/2105/16-ц від 06.02.2019.
       Доказів на спростування факту укладення договорів факторингу відповідачем не надано, як і не спростовано наявність у позивача право вимоги за цим позовом, де наявність чи відсутність згоди позичальника на обробку його персональних даних не звільняє від виконання грошового зобов`язання. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме 69%, рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає слід змінити згідно вимог ст.141 ЦПК України, у відповідному відсотковому співвідношенні, шляхом взаємозаліку, постановивши до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 603,93,90 грн.0 грн. (1 851,96 грн. (69% х 2684,00 грн.) – 1 248,00 грн. (31% х 4 026,00 грн.))/а.с.1 т.1, а.с.2 т.2/
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_2 , - задовольнити частково.
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 вересня 2023 року - змінити в частині розміру заборгованості за відсотками та судового збору.
Зменшити розмір заборгованості постановленої до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за відсотками по кредитним договорам: №3119018836/594878 із 35 550,00 грн. до 20 250,00 грн.; №25844-03/2021 із 10 029,90 грн. до 5 940,00 грн.; №3119018836/432468 із 9 075,00 грн. до 6 750,00 грн., та загальний розмір заборгованості з 69 654,90 грн. до 47 940,00 (сорок сім тисяч дев`ятсот сорок) грн.
Змінити розподіл судових витрат, постановлених до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зменшивши його із 2 684,00 грн. до 603,90 грн. 
У іншій частині рішення залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено 18.01.2024.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                С.Б. Бутенко

                                                                               Ю.В. Дряниця