КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 лютого 2024 року місто Київ
Справа № 369/19670/23
Апеляційне провадження № 33/824/764/2024
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О. В. розглянув апеляційну скаргу адвоката Сороки Марії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2023 року 
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,заст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення
 
ВСТАНОВИВ
 
12.10.2023 о 14 год. 00 хв. в с. Хотів, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «NISSAN Leaf» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Промислова при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Шевченка, не надала переваги у русі автомобілю «AUDI» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїла з ним зіткнення. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 16.11 Правил дорожнього руху і вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
 
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2023 року визнано  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
 
Не погоджуючись з такою постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Сорока М. В. 27 грудня 2023 року подала через Києво-Святошинський районний суд Київської області апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2023 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного  правопорушення.
 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, а саме відеозаписам долученими захисником ОСОБА_1. 
Вказує, що з відеозаписів вбачається перевищення швидкості іншим водієм ( ОСОБА_2 ), що і стало причиною ДТП. Розрахунки швидкості здійснені адвокатом ОСОБА_2 не відповідають дійсності і є помилковими.
Зазначає, що захисником ОСОБА_2 розрахунки були надані в судовому засіданні, тому суд не міг перевірити їх достовірність, а також у ОСОБА_1 була відсутня можливість висловити свої заперечення щодо них.
Крім того, інший водій не надав пояснення після вчинення ДТП щодо своїх дій та обставин.
 
У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи скарги підтримала, просила скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Сорока М. В. у судовому засіданні зазначала, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому просила скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2023 року. Вказувала, що саме через перевищення швидкості водієм «AUDI» трапилось дане ДТП.
 
ОСОБА_2   та його захисник адвокат Руденко С. С. у судове засідання не з`явились. 
19 лютого 2024 року адвокат Руденко С. С.  направив на електронну адресу Київського апеляційного суду клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із участю у невідкладних слідчих діях.
 
Однак вказане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на те, що судом 05 лютого 2024 року було відкладено розгляд справи на 19 лютого 2024 року для виклику в судове засідання експерта. Дата судового засідання була погоджена з захисником, який надавав пояснення в попередньому засіданні, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 та його захисника адвоката Руденка С. С.
 
У судовому засіданні 19 лютого 2024 року судовий експерт КНДІСЕ Гутник В. І., дослідивши матеріали даної справи та переглянувши наявні в матеріалах справи відеозаписи, пояснив суду наступне.
З відеозаписів вбачається, що швидкість автомобіля «AUDI» д.н.з. НОМЕР_3 , не є настільки критично високою, щоб стверджувати що саме через швидкість водія «AUDI» сталась дана дорожньо-транспортна пригода. Експерт зазначав, що за наявними в матеріалах справи доказами стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п.16.11 ПДР України - не можна. 
 
Враховуючи положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею було вжито заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
 
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
 
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП суд першої інстанції вказував, що  вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №335839 від 31.10.2023, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.10.2023, схемою ДТП від 12.10.2023 та письмовими поясненнями ОСОБА_2 .
Жодних доказів на підтвердження того, що ДТП відбулось в результаті того, що ОСОБА_2 перевищив дозволену швидкість руху, стороною захисту суду не надано. Долучений стороною захисту до матеріалів справи диск з відеозаписом обставин ДТП факту перевищення ОСОБА_2 дозволеної швидкості руху не підтверджує.
 
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції оскільки такий висновок відповідає наявним в матеріалах справи доказам та обставинам справи.
 
Статтею 124 КУпАП передбачено, що  адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Зі змісту підпункту «б» пункту 2.3 ПДР випливає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 16.11 ПДР вказано, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого рух.
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 335839 від 31 жовтня 2023 року: 12.10.2023 о 14 год. 00 хв. в с. Хотів, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «NISSAN Leaf» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Промислова при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Шевченка, не надала переваги у русі автомобілю «AUDI» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїла з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 16.11 Правил дорожнього руху і вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
 
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 наданих після дорожньо-транспортної пригоди, вона рухалась на автомобілі «NISSAN Leaf» по вул. Промислова. Переконавшись у безпечності повороту з обох сторін, почала виїзд на вул. Шевченка зі швидкістю близько 25 км/год вліво. Потім відчула удар і втратила свідомість.
Крім того ОСОБА_1 вказувала, що автомобіль «AUDI» був відсутній в її полі зору.
 
Згідно письмових пояснень водія  ОСОБА_2 поданих до місцевого суду, ОСОБА_2 рухався по вулиці Шевчанка в напрямку с. Лісники з дотриманням правил дорожнього руху та зі швидкістю 50 км/год. 
Такі пояснення підтримані і під час апеляційного перегляду.
 
Зі схеми місця ДТП вбачається, що автомобіль «AUDI» рухався головною дорогою, в той час як автомобіль «NISSAN Leaf» здійснював виїзд з другорядної дороги.
 
Допитаний в апеляційному суді експерт, також пояснив, що наявні відеозаписи не виключають вини ОСОБА_1 в порушенні нею правил дорожнього руху.
Таким чином матеріалами справи підтверджено, що водій ОСОБА_1 при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надала переваги у русі автомобілю «AUDI», який рухався по головній дорозі.
Будь-яких доказів щоб спростовували такі обставини, а також наявність вини ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
 
Враховуючи викладене, а також пояснення експерта надані в судовому засіданні апеляційного суду, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про наявність вини ОСОБА_1 відповідають наявним в матеріалах справи доказам, а також вимогам закону.
 
Розрахунки обох сторін щодо швидкості руху водія «AUDI» апеляційний суд не приймає до уваги та відхиляє, оскільки ні суд, ні адвокати не є відповідними фахівцями, що мають необхідні знання та кваліфікацію для їх здійснення. 
Вказані обставини повинні досліджуватись при проведенні відповідної експертизи, однак ОСОБА_1 та її захисником, відповідне клопотання ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні при апеляційному перегляді - не заявлено.
 
Доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу  Сороки Марії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2023 року - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя  
Київського апеляційного суду                                                                 О.В. Желепа