01.03.24
33/812/55/24

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 490/11015/23 Головуючий у місцевому судді Лященко В.Л.
Провадження № 33/812/55/24 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року Миколаївський апеляційний суд у складі:
  головуючого  судді      -    Темнікової В.І.,
за участю: секретаря   -   Біляєвої В.М., 
  захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – 
ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2023 року, якою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, проживаючого за адресою: 

АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст.124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік -
В С Т А Н О В И В:

       Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2023 року, 29 жовтня 2023 року о 20 годині 50 хвилин в м. Миколаїв по вул. Фалєєвська, 25, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 210700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не переконався в безпеці маневру та скоїв наїзд на стоячий транспортний засіб «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, тим самим ОСОБА_2 порушив п.2.3 б, п.10.1 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Також, 29 жовтня 2023 року о 20 годині 50 хвилин в м. Миколаїв вул. Фалєєвська, 25, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 210700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі - відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.        
Справи про адміністративне правопорушення № 490/11015/23 та № 490/11018/23 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, об`єднано в одне провадження, надано справам загальний номер №490/11015/23 (провадження 3/490/4224/2023).
Зазначеною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення:
- за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
- ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ст.36 КУпАП, визначено ОСОБА_2 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536,80 грн. 
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що постанова прийнята на підставі неправильного застосування норм матеріального та порушенням норм процесуального права, та на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи, а також неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню з закриттям провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України.
В апеляційній скарзі зазначає, що на думку апелянта судом першої інстанції не дотримано положень ч.2 та 4 ст.7, ст. 252 КУпАП України. Так, твердження суду про доведеність його вини у вчиненні вказаних правопорушень не відповідає дійсності, оскільки жоден із перелічених судом доказів не підтверджує сам факт керування ним транспортним засобом, тому що працівники поліції приїхали на місце події приблизно через 15-20 хв, тобто об`єктивно не могли бачити хто саме перебував на водійському сидінні та безпосередньо керував автомобілем, внаслідок чого сталася ДТП. Обставини події викладені в його поясненнях у справі про адміністративне правопорушення в порядку ст. 268 КУпАП від 27.12.2023 року.
Факт керування ним транспортним засобом не може бути підтверджено і потерпілою ОСОБА_3 , оскільки остання, як вбачається із її ж пояснень, прибула на місце ДТП після того, як їй зателефонували працівники поліції та повідомили про даний факт ДТП (тобто який вже на той момент стався у минулому).
Більше того, на думку апелянта, судом першої інстанції було спотворено його дійсні слова, які були озвучені ним під час розмови з поліцейськими (22:12:41 хв. на відеозаписі), де він в дійсності казав дослівно: «в мене лопнуло колесо, переднє ліве, я схвилювався, в мене в машині сидів хлопець, він налякався, - втік        », при чому фраза «в мене лопнуло колесо» ним малося на увазі» в мене - в моєму автомобілі, який належить мені».
Також вказує, що до початку судового розгляду та неодноразово вже під час судового розгляду, його захисник просив суд допитати в якості свідка ОСОБА_5 , який був а автомобілі та втік з місця події, однак суд відмовив у такому клопотанні, мотивувавши це тим, що останній не приїхав до смт Томашпіль та не був присутній під час ВКЗ 29.12.2023 року. Проте, суду було пояснено, що ОСОБА_5 був доставлений до Томашпільського районного суду Вінницької області 28.12.2023 року (справа не була заслухана у зв`язку із поганою роботою ВКЗ), а вже на наступний день 29.12.2023 року в нього не було можливості приїхати з Хмельницької до Вінницької області в зв`язку із тим, що останній був вимушений відвезти матір у лікарню у Хмельницькій області.
При цьому судом було порушено вимоги ст. 277-2 КУпАП щодо оповіщення осіб щодо часу розгляду справи, адже справа слухалася 28.12.2023 року та 29.12.2023 року, тобто на наступний день, з огляду на що стало неможливим доставити в судове засідання свідка, який 28.12.2023 року був присутнім у Томашпільському районному суді Вінницької області та з незалежних від нього підстав (технічні проблеми ВКЗ та занятість судді в інших справах (справа була призначена на 10.20 однак свідок чекав до 14.00 год.) допитаний не був.
При прийнятті рішення суд мав врахувати висновки, викладені в рішенні Конституційного Суду України від 26 лютого 2019 року у справі № 1-р/2019, та ЄСПЛ у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипору- Йонкало проти України», «Кобець проти України».
Таким чином, вважає, що дані відображенні працівниками поліції у протоколі про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
       Заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 у попередньому судовому засіданні, його захисника Самара В.О., на підтримку доводів апеляційної скарги, потерпілої ОСОБА_3 та її представника, наданих також у попередніх судових засіданням, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного. 
       Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та частиною 1 статті 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
       Вимоги вказаних правових норм були дотримані судом першої інстанції не в повній мірі. 
       Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.
       Відповідно до ст. 124 КУпАП, відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Тобто ст. 124 КУпАП є бланкетною нормою права і адміністративна відповідальність настає в разі порушення суб`єктами адміністративного правопорушення відповідних пунктів ПДР України. 
Елементами об`єктивної сторони даного правопорушення, є конкретні діяння учасників дорожнього руху, які полягають у порушенні чітко визначених пунктів Правил дорожнього руху, які призвели до суспільно небезпечних наслідків у вигляді пошкодження вказаних вище об`єктів та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідками. 
Згідно Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.        
Так, п.2.3 «б» ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь – якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Як убачається з матеріалів справи, водієм  ОСОБА_2  не було дотримано вищезазначених правил дорожнього руху, а саме: будучи неуважним, він при зміні напрямку руху не переконався в безпеці маневру та скоїв наїзд на транспортний засіб, що стояв, «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 .
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи.
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 561549 від 29.10.2023, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, вбачається, що 29 жовтня 2023 року о 20 годині 50 хв. в м. Миколаєві, Центральний район, вул. Фалєєвська, 25, водій автомобіля «ВАЗ 210700» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою при зміні напрямку руху, не переконався в безпеці маневру та скоїв наїзд на транспортний засіб, що стоїть «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. 
       Отже, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_2 відмовився від підпису в протоколі та наданні письмових пояснень, що зафіксовано у протоколі та підтверджується відеозаписом.
Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_2 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. 
Зі схеми місця ДТП, доданої до протоколу, вбачається, що вона складена відповідно до вимог, визначених Наказом МВС № 1395 від 07.11. 2015р. «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», на ній зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП та зафіксовані дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній, ширина дороги, відстань між об`єктами та відстань транспортних засобів учасників ДТП до сталих об`єктів, розташування транспортних засобів після зіткнення, місце зіткнення автомобілів, характер та локалізація пошкоджень, яких зазнали транспортні засоби, а саме: в транспортного засобу «ВАЗ 210700» пошкоджено ліве переднє крило, праве переднє колесо, лобове скло, передній бампер, капот, деформація кузова; у транспортного засобу «Honda Civic», що був припаркований в кармані, пошкоджено задній бампер, задня права аварійна фара, ліве заднє крило, вихлопна труба, двері багажника.
Також з матеріалів справи вбачається, що ДТП сталося на дорозі, яка має дві смуги руху в одному напрямку і рух відбувається лише в одному напрямку від пр. Центрального в напрямку вул. А. Макарова. Встановлено і місце зіткнення транспортних засобів – це перетин краю лівої смуги з місцем для паркування (карман), що підтверджує, що водій автомобіля «ВАЗ 210700» ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом допустив неуважність, змінив напрямок руху автомобіля та здійснив наїзд на припаркований автомобіль  «Honda Civic».
       Під час складання схеми ДТП від потерпілої жодних заперечень щодо її невідповідності обставинам справи не надходило. Не підписання схеми ДТП ОСОБА_2 , як слідує із відеозапису, була пов`язана не з незгодою з відомостями, відображеними в ній, а через відсутність адвоката.
       В письмових поясненнях, потерпіла ОСОБА_3 зазначила, що 29 жовтня 2023 року вона залишила машину в м. Миколаєві, Центральному районі, вул. Фалєєвська,31 на «паркомісці». Об 21:30 їй зателефонували працівники патрульної поліції міста Миколаєва і повідомили про наїзд на її транспортний засіб. Коли вийшла до свого автомобіля, побачила розбиту задню частину своєї машини. Автомобіль винуватця цієї події ВАЗ з номерним знаком НОМЕР_1 знаходився в перевернутому стані. Далі було з`ясовано, що водій вище вказаного транспортного засобу був з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на алкогольне сп`яніння відмовився в категоричній формі, а також проїхати до медичного закладу для огляду - відмовився.
В судовому засідання в апеляційному суді потерпіла ОСОБА_3 надала аналогічні пояснення. Крім того пояснила, що чула розмову ОСОБА_2 з працівниками поліції під час написання нею письмових пояснень на капоті автомобіля. В розмові з працівниками поліції ОСОБА_2 зазначав, що за кермом автомобіля був він, що в нього лопнуло колесо, що його занесло, що він виліз і пішов купив собі пива. Водій був у такому стані, що не відразу зрозумів, що розбив її автомобіль, а  коли вона йому показала - пропонував їй кошти на ремонт. Коли вона прийшла на місце ДТП, то побачила, що автомобіль «ВАЗ 210700» проїхав певну відстань після наїзду на її автомобіль, об`їхав стовп, а потім між стовпом і баками для сміття звернув у бік будинків, перед якими був високий бордюр, та перевернувся на кришу. Вважає, що це могло статися через наїзд на бордюр. Наслідки ДТП вона знімала для страхової компанії на свій телефон.
Пояснення потерпілої щодо наслідків ДТП підтверджуються долученим в суді апеляційної інстанції відеозаписом, фото та звітом про оцінку автомобіля «Honda Civic», в якому зафіксовані пошкодження автомобіля.
На наявному в матеріалах справи відеозаписі, здійсненому працівником поліції під час складання матеріалів на місці ДТП, зафіксовано розташування автомобілів після зіткнення, а саме: автомобіль «Honda Civic» припарковано в кармані, автомобіль «ВАЗ 210700» перевернутий на кришу біля будівлі, зафіксовані також пошкодження автомобілів. Також з відеозапису вбачається, що біля автомобіля присутній тільки водій ОСОБА_2 , який спочатку не надав посвідчення водія, а потім пред`явив у застосунку «Дія», відмовлявся відповідати на будь – які питання без адвоката, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або проїхати до медичного закладу для проходження огляду, повідомляв що буде проходити огляд та вчиняти будь - які дії тільки в присутності адвоката. На запитання поліцейського чи вважає ОСОБА_2 нормальним керування транспортним засобом в такому стані (мається на увазі алкогольному), на що ОСОБА_2 відповів «в мене лопнуло колесо, я розпереживався, злякався і в мене сталась така ситуація» (рукою показує в бік перевернутого автомобіля). 
Також пояснював, що «сталось так, що в мене машина перевернулась, я расхвилювався, в мене в машині сидів хлопець, він налякався та втік». Під час ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 надавав пояснення : «я після аварії, був схвильований, випив 0,5 пива», «я не вчиняв ніяких протиправний дій», «співпрацював з вами», «я нікуди не втікав», «машина знаходиться в певному положенні», «машина знаходиться як вона знаходиться, я її не рухаю, за машину я не сідаю». При ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення за с. 124 КУпАП, ОСОБА_2 пояснення не надавав, жодного разу не заперечував того, що вказано в протоколі, зокрема те, що він був за кермом автомобіля «ВАЗ 210700», лише вказав що відмовляється від підпису і отримання копії тому що він без адвоката нічого підписувати не буде. 
В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 , не визнаючи свою вину, пояснив, що знаходився в м. Миколаєві в командировці, сидів в кафе на пляжі зі своїм другом, вони вживали спиртні напої, так він зустрів свого товариша ОСОБА_6 (прізвище не пам`ятає), з яким «пересікався» в місцях проведення бойових дій, більше про нього нічого не знає. ОСОБА_6 відмовився вживати алкоголь, в подальшому запропонував сісти за кермо автомобіля ОСОБА_2 та відвезти їх, на що ОСОБА_2 та його товариш погодилися. ОСОБА_2 сів спереду справа на пасажирське сидіння, від випитого задрімав та прокинувся від «хлопка», потім машина перекинулась, виліз через бокові двері, товариш, який був за кермом втік, оскільки не хотів проблем з військовим керівництвом, телефону його не знає. Також ОСОБА_2 пояснив, що купив автомобіль, але не встиг переоформити документи на себе, що в його машині лопнуло ліве переднє колесо, а товариш, з яким вони пили спиртні напої і який також перебував в автомобілі, також втік, так як побоявся отримати повістку коли приїдуть працівники поліції. 
Допитаний в суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_2  свідок ОСОБА_5  пояснив, що він є товаришем  ОСОБА_2 . Разом з ОСОБА_2 під час перебування у відрядженні в м. Миколаєві вони сиділи в кафе та випивали на пляжі, ОСОБА_2 побачив старого знайомого, з яким він служив, знайомий не вживав алкоголь та запропонував їм їх відвезти додому. Знайомий сів за кермо, ОСОБА_2 сів справа спереду, а він - позаду. Їхали додому (на квартиру, яку знімали), оскільки був трохи п`яний задрімав та не все пам`ятає, почув «хлопок», машину занесло і вони опинились на криші, перевернулись рядом недалеко. Тілесних ушкоджень не отримав, перелякався «щоб не прийшов воєнкомат та не вручив йому повістку», тому пішов на квартиру, адресу квартири назвати не може. 
В той же час, факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_2  підтверджено відеозаписом, на якому зафіксовані пояснення  ОСОБА_2  на місці події, та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 561549 від 29.10.2023 року, з яким він був ознайомлений працівником поліції, і під час складання якого  ОСОБА_2 не було заявлено про те, що він не керував транспортним засобом під час ДТП, що транспортним засобом керувала інша особа, він не називав цю особу, навіть її ім`я, яке, як стверджує ОСОБА_2 йому було відомо, а навпаки він відмовився надавати будь-які пояснення, пояснюючи це лише тим, що йому потрібен безкоштовний адвокат або потрібно чекати його адвоката. 
Опосерковано факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 підтверджено зазначеними вище поясненнями потерпілої, які повністю узгоджуються з протокол про адміністративне правопорушення та схемою місця ДТП та з зазначеною в ній локалізацією деформаційних пошкоджень автомобілів.
       В суді апеляційної інстанції з`ясувалося, що хлопцем, який як пояснював під час складання адміністративного матеріалу  ОСОБА_2  сидів у нього в машині, налякався та втік, виявився  ОСОБА_5 , а не ОСОБА_6 .
За такого, проаналізувавши зазначені вище пояснення свідка ОСОБА_5 у сукупності з іншими доказами у справі, а також враховуючи те, що він перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_2 , апеляційний суд відноситься до них критично та вважає, що вони надані свідком з метою допомогти ОСОБА_2 уникнути покарання за скоєне правопорушення. 
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом під час ДТП не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час розгляду справи, а тому розцінюються апеляційним судом як обрана ОСОБА_2 лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Доводи ОСОБА_2 , що в його автомобіля лопнуло ліве колесо, що стало причиною ДТП, також не знайшли свого об`єктивного підтвердження в суді. Більш того, вони спростовуються належними та допустимими доказами у справі, а саме схемою місця ДТП, в якій зазначено що в автомобілі «ВАЗ 2107» пошкоджено праве переднє колесо, а також відеозаписом (22:16), на якому зафіксовано, що працівниками поліції під час огляду транспортного засобу «ВАЗ 2107» не виявлено пошкодження лівого колеса, про яке казав їм ОСОБА_2 , а наявне пошкодження диску правого колеса.
       З додатково долучених захисником Євтодієва А.О. під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції фотографій автомобіля із спущеним переднім лівим колесом неможливо з`ясувати, що це саме той автомобіль, так як фото не містить реєстраційного номеру автомобіля, неможливо встановити коли це фото було зроблено, і що пошкодження лівого переднього колеса відбулось саме внаслідок ДТП 20 жовтня 2023 року. 
          Отже, за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 29 жовтня 2023 року о 20 годині 50 хвилин в м. Миколаїв по вул. Фалєєвська, 25 керував транспортним засобом «ВАЗ 210700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що дії ОСОБА_2 які полягали в порушенні положень п. п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, оскільки у разі виконання останнім зазначених пунктів Правил дорожнього руху можливо було уникнути наїзду на автомобіль.        
     Відтак, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів і його дії вірно кваліфіковано судом за ст. 124 КУпАП.
При накладенні стягнення на ОСОБА_2 за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.
       За таких обставин, підстав для скасування постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2023 року та закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено, тому апеляційну скаргу в цій частині на постанову суду від 29 грудня 2023 року слід залишити без задоволення.
В той же час, переглядаючи постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2023 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.
Сукупний аналіз наявних матеріалах справи доказів, свідчить про те, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.
       Так, визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:
- протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №561549 від 29.10.2023 року та серія ААД №561863 від 29.10.2023 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- схемою місця ДТП від 29.10.2023 року;
- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_2 фактично відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, що ОСОБА_2 після ДТП перебував з явними ознаками сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів);
- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 .
         Згідно пункту 2.9 (а) затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 № 1306Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину). 
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.
При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, пункт 2.5 ПДР України дійсно зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Проте слід зазначити, що відповідальність за вказаною нормою закону настає лише у випадку дотримання встановленого законом порядку та процедури проведення огляду.
      Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2023 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція №1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі – Порядок).
       Так, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
       Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
       Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.        
Згідно з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
        Пункт 3 зазначеного Порядку передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.
       Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
       Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. 
       У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.7,8 Порядку).
Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р. також передбачає проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
       У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі – заклад охорони здоров`я).
       Аналіз викладених вище норм права свідчить про те, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку безумовно є та обставина, що водій відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів, та в медичному закладі. Зазначена відмова має бути зафіксована поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису.
       Недотримання визначеної законом процедури має наслідком її недійсність, що встановлено ч.5 ст.266 КУпАП.
       Із складеного відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення серії серія ААД №561863 від 29.10.2023 року вбачається, що 29 жовтня 2023 року о 20 год. 50 хв. м. Миколаїв, Центральний район, вул. Фалєєвська, буд. 25, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 210700», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рот, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Від керування відсторонено шляхом залишення транспортного засобу за місцем зупинки, транспортний засіб дорожньому руху не перешкоджав. Вказаними діями, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.
Матеріали справи свідчать про те, що поліцейськими згідно вимог ч.2 ст.266 КУпАП під час фіксації процедури огляду використовувались спеціальні технічні засоби відеозапису. 
       Долучений працівниками поліції до матеріалів справи відеозапис підтверджує, що працівник поліції на місці ДТП в 21:16 год. запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відповів що «я буду проходити огляд тільки в присутності безкоштовного адвоката, я маю право на адвоката». Працівник поліції відповів, що ОСОБА_2 може викликати свого адвоката, проте ОСОБА_2 стверджував, що йому повинні надати безкоштовного адвоката. Після цього працівники поліції роз`яснили йому, що безкоштовний адвокат надається лише під час затримання особи, а вони його не затримують, тому він може зателефонувати своєму адвокату. Він погодився і сказав, що зателефонує адвокату і вони будуть його чекати. Проте, чекати на адвоката працівник поліції не став та повідомив, що розцінює його відповідь як відмову від проходження огляду. ОСОБА_2 продовжував стверджувати, що він не відмовляється від проходження огляду, але йому потрібен адвокат. В 21:17 працівник поліції запропонував ОСОБА_2 проїхати до медичного закладу, ОСОБА_2 погодився їхати, але зі своїм адвокатом. Один із працівників поліції, знов роз`яснила ОСОБА_2 , що в них не має підстав для надання йому безкоштовного адвоката, але він може зателефонувати своєму адвокату, з чим ОСОБА_2 погодився, проте інший працівник поліції був категорично налаштований та сказав, що ніякого адвоката чекати вони не будуть, що участь адвоката не обов`язкова та в останнє запропонувавши ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. На що ОСОБА_2 знов стверджував, що він «буде проходити огляд при своєму адвокаті». Працівник поліції розцінив це як відмову і вже в 21:18 год. повідомив іншому поліцейському про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, на відеозаписі працівників поліції не зафіксовано, що ОСОБА_2  категорично відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу алкотестер «Драгер» або проїхати до медичного закладу, навпаки він виявляв бажання пройти огляд, але за участі його адвоката, проте працівник поліції не став чекати на адвоката та через дві хвилини від початку розмови з ОСОБА_2 почав складати протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи зафіксований на відеозаписі зміст бесіди  ОСОБА_2  з поліцейськими та час цього спілкування, апеляційний суд вважає, що у поліцейських не було достатніх підстав розцінити поведінку ОСОБА_2 як небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, у встановленому законом порядку.
За такого, до даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 561863 від 29 жовтня 2023р., як до доказу в розумінні ст. 251 КУпАП, з урахуванням зазначених вище обставин, апеляційний суд відноситься критично, оскільки інші належні та допустимі докази у справі не підтверджують того факту що, ОСОБА_2 відмовився в установленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння.
Враховує апеляційний суд також те, що протокол про адміністративне правопорушення є специфічним доказом у справі, оскільки за змістом статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається про вже вчинене правопорушення. Тобто його складанню мали передувати, відповідно до фактичних обставин справи, яка переглядається, встановлення як факту керування особою транспортним засобом, виявлення ознак, які давали підстави для обґрунтованої підозри вживання особою спиртних напоїв, так і відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку.
        Факт керування  ОСОБА_2  транспортним засобом встановлений матеріалами справи, як і наявність обґрунтованої підозри працівників поліції про те, що він вживав спиртні напої, так як  ОСОБА_2 даний факт не заперечував.
Проте, хоча ОСОБА_2 не заперечував факту вживання ним спиртних напоїв в цей день, відсутність зафіксованої відеозаписом «відмови від проходження огляду» за умови притягнення його до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку, є істотним порушенням встановленої законом (ч.3 ст.266 КУпАП) процедури огляду водія на стан сп`яніння, що має наслідком її недійсність (ч.5 ст.266 КУпАП).
       Тому, з огляду на те, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, в тому числі алкогольного сп`яніння, а у справі відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду у встановленому законом порядку, та враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, слід дійти висновку про не встановлення в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
        Отже, висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах у справі і є неправильними, у зв`язку із чим постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2023 року
в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження із підстав, передбачених п.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та стягнення судового збору у розмірі 536,80 грн. - залишенню без змін.
       З урахуванням викладено та на підставі ст. ст. 33, 36 КУпАП ОСОБА_2 слід визначити остаточне адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.        
Крім того, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, в якій не містяться доводи щодо неправильного зазначення прізвища та місця проживання правопорушника в деяких документах, складених працівниками поліції, апеляційний суд вважає необхідним додатково зазначити також наступне.
Так, дійсно в складених працівниками поліції матеріалах про адміністративні правопорушення та постанові суду помилково зазначено, що правопорушник проживає по АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_1 , проте населений пункт, район та область зазначено вірно, правильно зазначено також його число, місяць та рік народження, телефон. В схемі ДТП в графі «зі схемою ознайомлений» його прізвище зазначено як ОСОБА_7 , однак на звороті цього ж документу зазначено його прізвище правильно як ОСОБА_8 .
         Проте, зазначені обставили з урахуванням інших наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, відеозапису, на якому зафіксований ОСОБА_2 на місці ДТП, не завадили під час розгляду справи встановити особу правопорушника та не призвели до порушення його права на захист чи знати про час і місце розгляду справи, так як останній сповіщувався судом про час і місце розгляду справ за допомогою в тому числі sms-повідомлень, користувався правовою допомогою та приймав активну участь у розгляді справи.
Слід зазначити, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).
Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.
З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен з`ясувати вплив цих порушень на ті, чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
При цьому порушення порядку проведення процесуальної дії потребують оцінки можливого впливу на достовірність одержаних відомостей. Тобто під час оцінки джерела доказів з точки зору його допустимості необхідно також переконатися, чи позначилися або могли позначитись процесуальні порушення, якщо вони були допущені, на достовірності та повноті відомостей, які містить дане джерело.
Розглядаючи справу, суд зобов`язаний врахувати допущені порушення закону, які мали місце під час збирання доказів, однак такі порушення не можуть бути безальтернативною підставою для того, щоб суд залишив такі докази без оцінки, відкинувши їх як недопустимі, не з`ясувавши питання про можливий вплив відповідних процесуальних порушень на достовірність отриманих відомостей.
         У даній справі неправильне зазначення назви вулиці, на якій проживає правопорушник, а також помилкове зазначення в одній із граф на схемі ДТП прізвища ОСОБА_2 , не впливають на можливість встановлення фактичних обставин правопорушень та особи, яка їх скоїла, а тому не є безальтернативною підставою для визнання складених поліцейськими матеріалів неналежними та недопустимими доказами у справі та скасування саме на цій підставі постанови суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. 
       Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2023 року в частині притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 561863 від 29 жовтня 2023 року скасувати.
Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2023 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 561549 від 29 жовтня 2023 року та стягнення судового збору у розмірі 536,80 грн - залишити без змін. 
    На підставі ст. ст. 33, 36 КУпАП, визначити ОСОБА_2  остаточне адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.І. Темнікова