П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  127/33416/23 
                                                                                  Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайленко А.В.   
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
23 січня 2024 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Боровицького О. А. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Яремчук Л.С, 
позивача ОСОБА_1 ,       
представника відповідача Липовської Н.Ю.,      

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанов серії ЕАТ № 7818223 від 26.09.2023 та серії ЕАТ № 7818231 від 26.09.2023 у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанов серії ЕАТ № 7818223 від 26.09.2023 та серії ЕАТ № 7818231 від 26.09.2023 у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2023 року позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції – скасувати.
Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 26.09.2023 року інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області Білоусом Д.О. було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. В обґрунтування постанови зазначено, що 26.09.2023 року о 23 год. 17 хв. у м. Вінниця, пров. 4-й Гніванського шосе, 1 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на т/з, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності.
Крім того, 26.09.2023 року інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області Білоусом Д.О. було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. В обґрунтування постанови зазначено, що 26.09.2023 року о 23 год. 21 хв. у м. Вінниця, пров. 4-й Гніванського шосе, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.б. ПДР України.
Вважаючи прийняті постанови протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності законних підстав для зупинки транспортного засобу позивача, а в подальшому винесення постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.  
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно відеозапису, який міститься в матеріалах справи інспектором ОСОБА_2 було зупинено транспортний засіб позивача, та зазначено що причиною зупинки є порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом у якого наявна тріщина на лобовому склі, що може також свідчити про причетність вказаного транспортного засобу до ДТП. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 просив пояснити причину зупинки та надати у випадку порушення ПДР доказів такого порушення та не відмовлявся пред`являти посвідчення. Працівниками поліції вказану вимогу позивача проігноровано та проведено розгляд справи.
Будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 правил дорожнього руху або причетності його до ДТП представником поліції не надано ані позивачу, ані до суду.
Щодо посилання працівників поліції на військовий стан та перевірку документів, суд зазначає наступне.
На сьогодні в Україні існує дві законні підстави для зупинки транспортного засобу:
- на підставі статті 35 Закону «Про національну поліцію» – при наявності порушень ПДР;
- на блокпосту відповідно до постанов КМУ від 29.12.2021 №1455 та 29.12.2021 №1456 – без наявності порушень ПДР.
Положення п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліцейському зупинити транспортний засіб у випадку наявності інформації, яка свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення. Проте, вказана підстава для зупинки транспортного засобу передбачає те, що, по-перше, мало місце адміністративне правопорушення (як реальний факт, а не можливо вчинене), по-друге, у поліцейського наявна інформація про причетність водія до вчинення такого адміністративного правопорушення.
Щодо посилання працівників поліції про наявність тріщини на лобовому склі транспортного засобу позивача та заборону керування транспортним засобом з вказаним пошкодженням, суд звертає увагу на наступне.
Згідно з п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «На вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.
Разом з тим, відповідно до держстандарту, такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.
Перелік несправностей, з якими експлуатація транспортних засобів забороняється, описано в п. 31.1. 31.3 та 31.4 ПДР. Однак у зазначених переліках відсутня така обставина, як «тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників».
Отже, у розумінні ПДР тріщина на вітровому склі авто не віднесена до технічної несправності автомобіля, з якою експлуатація авто забороняється.
Враховуючи вищевикладене, наявність тріщини не є правопорушенням.
Крім того, з матеріалів відеозапису встановлено, що транспортний засіб позивача зупинено не на блокпосту.
Відтак, судом першої інстанції правильно зазначено про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу позивача, а в подальшому винесення постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення та безпідставності зупинки.
Крім того, суд звертає увагу, на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17, де зазначено, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Оскільки доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення або причетний до ДТП, відповідачем не надано, не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, та на відео зафіксовано, що позивач не відмовляв у пред`явленні посвідчення, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України, показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі відповідачем не спростовані, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.    
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Постанова суду складена в повному обсязі 23 січня 2024 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Шидловський В.Б.    Боровицький О. А.