ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 824/121/23
провадження № 61-827ав24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
за участю: 
секретаря судового засідання - Шевченка В. М., 
представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 
 
учасники справи:
позивач - кредитна спілка «Зараз»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року у складі судді Ящук Т. І. у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі № 1412-22/04 за позовом кредитної спілки «Зараз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
 
Короткий зміст заявлених вимог
 
Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі № 1412-22/04стягнено солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь КС «Зараз» заборгованість за кредитним договором № КВ-00073/05-20/2609 від 25 травня 2020 року в розмірі 747 958,94 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 345 714,10 грн, заборгованості за відсотками 402 244,84 грн. Стягнено з  ОСОБА_3 на користь КС «Зараз» частково нарахований штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки, який посвідчений 25 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. за реєстровим № 2904, у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, а саме 347 700,00 грн. Стягнено солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача понесені витрати на отримання правової допомоги у розмірі 15 075,00 грн.
 
01 вересня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі № 1412-22/04.
 
Заяву обґрунтовано тим, що ухвалою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року у справі № 824/10/23 на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року видано виконавчий лист.
 
З рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року ОСОБА_1 не погоджується, вважає його незаконним та безпідставним.
 
Зазначає, що зміст третейської угоди укладеної між ОСОБА_1 та КС «Зараз» не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки не містить такої істотної умови договору, як предмет спору.
 
Предмет спору має бути чітким та зрозумілим. При цьому, потрібно розмежовувати поняття предмет договору та предмет спору. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір, і саме такий об`єкт не зазначений в третейській угоді. Саме по собі посилання в угоді на вирішення між сторонами спорів, що виникають на підставі укладених правочинів, без конкретизації цих спорів, фактично дублює положення частини другої статті 1 Закону України «Про третейські суди» та свідчить про відсутність предмета спору в угоді.
 
Крім того, третейська угода укладена між КС «Зараз» та ОСОБА_1 , саме як членом спілки. Угода не містить жодних посилань на укладений між сторонами кредитний договір та похідні від нього угоди, а також спори за цими угодами, а відповідно не поширюється на них. Третейська угода стосується інших правовідносин сторін, стосується спорів, які виникають між членом спілки та самою кредитною спілкою.
 
Третейська угода укладена через шість місяців після укладення кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору, не містить жодних положень щодо внесення змін до цих угод в частині порядку вирішення спорів за ними.
 
Відповідно до пунктів 9.4 та 9.5 кредитного договору спори, які виникають під час виконання цього договору, підлягають врегулюванню шляхом переговорів. Якщо сторони не можуть дійти згоди із спірних питань шляхом проведення переговорів, то такий спір вирішується в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства України або, у разі забезпечення виконання зобов`язань за договором іпотеки в позасудовому порядку відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі.
 
Вказані положення також передбачені в пунктах 4.1 та 4.2 договору поруки та пункті 5.1 договору іпотеки.
 
За таких умов, сторони погодили вирішення спорів за укладеними угодами в судах загальної юрисдикції, в подальшому, змін щодо порядку вирішення спорів не вносилося, третейська угода також не змінює цих положень.
 
Невідповідність третейської угоди вимогам статті 12 Закону України «Про третейські суди» резюмує її недійсність в силу закону, а відповідно не вимагає визнання її недійсною в судовому порядку.
 
Враховуючи викладене заявник вважає, що оскаржуване рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року прийнято у справі не підвідомчій третейському суду з огляду на те, що третейська угода між сторонами в силу закону є недійсною, а відповідно не укладалась, як цього вимагає закон. Окрім того, така угода не містить предмета спору, а відповідно рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції і мотиви її прийняття 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі № 1412-22/04 за позовом КС «Зараз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.
 
Ухвала суду мотивована тим, що відсутні підстави, передбачені пунктом 3 частини другої статті 458 ЦПК України та пунктом 3 частини третьої статті 51 Закону України «Про третейські суди» для скасування рішення третейського суду.
 
Укладаючи третейську угоду, ОСОБА_1 своїм підписом добровільно погодив її умови, зокрема і своє волевиявлення на передачу на розгляд Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» усіх спорів, що виникають між сторонами на підставі укладених правочинів, окрім тих, які не підвідомчі розгляду в третейських судах згідно із законодавством.
 
У цьому випадку спір між сторонами виник на підставі укладеного між ними кредитного договору від 25 травня 2020 року № КВ-00073/05-20/2609, грошові кошти надавались ОСОБА_1 на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником (цілі, не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб), тому на ці правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», тобто спір є підвідомчий третейським судам.
 
Третейська угода була укладена сторонами 26 січня 2022 року, тобто пізніше, ніж укладено кредитний договір, при цьому сторони в третейській угоді зазначили, що беручи до уваги значну завантаженість загальних судів, виражають взаємну волю до вирішення спору (у разі його виникнення) у розумні строки.  Також у пункті 8 третейської угоди сторони погодили, що дана угода набирає чинності з моменту її укладення та діє до припинення правовідносин між сторонами.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
 
В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року, ухвалити нове рішення, яким заяву про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі № 1412-22/04 задовольнити.
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що зміст третейської угоди укладеної між ОСОБА_1 та КС «Зараз» не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки не містить такої істотної умови договору, як предмет спору.
 
Третейська угода укладена через шість місяців після укладення кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору, не містить жодних положень щодо внесення змін до цих правочинів в частині порядку вирішення спорів за ними.
 
Заявник вказує, що кредитним договором, договором поруки та іпотечним договором передбачено порядок врегулювання спорів за цими угодами у судах загальної юрисдикції. 
 
Отже, заявник зазначає, що оскаржуване рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року прийняте у справі, що не підвідомча третейському суду. 
 
Крім того, заявник вказує, що про розгляд третейським судом справи ОСОБА_1 нічого не було відомо. 
 
Пояснення інших учасників справи 
 
11 березня 2024 року ОСОБА_3 засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису направила до Верховного Суду пояснення, в яких просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року, ухвалити нове рішення, яким заяву про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі № 1412-22/04 задовольнити.
 
Відповідач ОСОБА_3 наголошує на тому, що у третейській угоді немає посилань на договір поруки та іпотечний договір. Третейську угоду вона пов`язала із майбутніми правовідносинами із кредитною спілкою щодо вступу та виходу як члена спілки, розміру внесків та інше, що передбачено статутними документами кредитної спілки.
 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
 
Провадження у суді апеляційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2024 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду.
 
У судовому засіданні 29 лютого 2024 року розгляд справи відкладено на 14 березня 2024 року. 
 
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.
 
Представник позивача та відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.
 
Відповідно до частини другої статті 457 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Тому Верховний Суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. 
 
Фактичні обставини справи
 
Суд встановив, що 05 травня 2020 року ОСОБА_1 , як член кредитної спілки «Зараз», звернувся до кредитного комітету КС «Зараз» із заявою на отримання фінансового кредиту в розмірі 307 300,00 грн на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності строком на 24 місяці.
 
25 травня 2020 року між КС «Зараз» та членом КС «Зараз» ОСОБА_1 укладено кредитний договір № КВ-00073/05-20/2609, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 307 300,00 грн з цільовим призначенням «на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником» (цілі не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб), в межах якого позичальник може отримувати будь-які суми кредиту на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим кредитним договором. Плата за користування кредитом (проценти) становить 30 % річних.
 
Відповідно до пункту 1.4.1 договору кредит надається строком на 24 фактичних місяців з дати отримання позичальником кредиту, тобто з 25 травня 2020 року по 25 травня 2022 року.
 
25 травня 2020 року між КС «Зараз», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір поруки № КВ-00073/05-20/2609, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_3 у випадку невиконання позичальником зобов`язань, передбачених кредитним договором від 25 травня 2020 року № КВ-00073/05-20/2609, несе відповідальність перед кредитною спілкою як солідарний боржник в однаковому обсязі зі ОСОБА_1 всім своїм майном, грошовими коштами, майновими правами.
 
25 травня 2020 року між КС «Зараз» та ОСОБА_3 , з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 25 травня 2020 року № КВ-00073/05-20/2609, укладено договір іпотеки за реєстровим № 2904, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. - з наступними змінами та доповненнями.
 
26 січня 2022 року між КС «Зараз» та членом спілки ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору № КВ-00073/05-20/2609, відповідно до якого ліміт кредитної лінії збільшено до 347 700,00 грн.
 
26 січня 2022 року між КС «Зараз» та членом КС «Зараз» ОСОБА_1 , а також зі ОСОБА_3 (з кожним окремо) укладені третейські угоди.
 
Відповідно до пункту 1 третейської угоди від 26 січня 2022 року, укладеної між КС «Зараз» та ОСОБА_1 , спори щодо правовідносин сторін, які виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які непідвідомчі розгляду в третейських судах згідно із законодавством, вирішуються Постійно діючим третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» відповідно до Закону України «Про третейські суди», Регламенту Третейського суду та законодавства України (а. с. 7).
 
23 травня 2022 року, 15 липня 2022 року та 08 листопада 2022 року КС «Зараз» надіслала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повідомлення про невиконання умов кредитного договору.
 
14 грудня 2022 року КС «Зараз» через представника ОСОБА_4 звернулася до Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Ухвалою третейського суду від 14 грудня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 28 грудня 2022 року, про що рекомендованими листами від 14 грудня 2022 року надіслано повідомлення відповідачам за місцем проживання в смт Ворзель Київської області.
 
28 грудня 2022 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» у складі судді Морозова О. В. прийнято рішення у справі № 1412-22/04, яким стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь КС «Зараз» заборгованість за кредитним договором від 25 травня 2020 року № КВ-00073/05-20/2609 в розмірі 747 958,94 грн. Стягнено з  ОСОБА_3 на користь КС «Зараз» частково нарахований штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки, який посвідчений 25 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., за реєстровим № 2904, у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, а саме 347 700,00 грн. Стягнено солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача КС «Зараз» понесені витрати на отримання правової допомоги у розмірі 15 075,00 грн (а. с. 5, 6).
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року у справі № 824/10/23 заяву КС «Зараз» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року, прийнятого у справі № 1412-22/04 за позовом КС «Зараз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки, задоволено та на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року ухвалено видати виконавчий лист.
 
На підставі ухвали Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року видано виконавчий лист 19 травня 2023 року, який перебуває на примусовому виконанні (а. с. 49, 50).
 
Позиція суду апеляційної інстанції, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд при прийнятті постанови 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів робить наступні висновки.
 
Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).
 
У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України встановлено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 457 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.
 
Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, визначені статтею 458, частиною другою статті 459 цього Кодексу.
 
Згідно зі статтею 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.
 
Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:
 
1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;
 
2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;
 
3) третейську угоду визнано судом недійсною;
 
4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;
 
5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
 
Скасування судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.
 
Аналогічні положення містяться у частині третій статті 51 Закону України «Про третейські суди», яка передбачає, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.
 
Частиною першою статті 1 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що цей Закон регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та встановлює вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб.
 
Третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про третейські суди»).
 
Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.
 
Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.
 
За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.
 
Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.
 
Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.
 
Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.
 
У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.
 
Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.
 
Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.
 
Тлумачення статті 51 Закону України «Про третейські суди», статті 458 ЦПК України дають підстави для висновку, що ними передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, розширеному тлумаченню він не підлягає і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.
 
Відповідно до статті 15 Закону України «Про третейські суди» обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами. У постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду. Якщо сторони не дійшли згоди з цих питань або у разі невизначеності цих питань у регламенті третейського суду, документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.
 
Апеляційний суд, як суд першої інстанції, встановив, що ухвалою третейського суду від 14 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 28 грудня 2022 року, про що рекомендованими листами від 14 грудня 2022 року надіслано повідомлення відповідачам за їх останнім відомим місцем проживання. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. Крім того, така обставина як неналежне повідомлення учасника третейського розгляду, не передбачена статтею 458 ЦПК України як обов`язкова підстава для скасування рішення третейського суду.   
 
Відповідно до статті 27 Закону України «Про третейські суди» третейський суд, з додержанням вимог цього Закону, самостійно вирішує питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду конкретної справи. Сторона має право заявити про відсутність у третейського суду компетенції стосовно переданого на його вирішення спору до початку розгляду справи по суті. Сторона має право заявити про перевищення третейським судом меж його компетенції, якщо в процесі третейського розгляду виникне питання, розгляд якого не передбачено третейською угодою або яке не може бути предметом такого розгляду відповідно до регламенту третейського суду чи цього Закону. У випадках, передбачених частинами другою та третьою цієї статті, третейський суд повинен відкласти розгляд справи або зупинити розгляд справи по суті до вирішення ним питання щодо наявності у нього відповідної компетенції. З питань наявності чи відсутності компетенції третейський суд у зазначених випадках виносить мотивовану ухвалу. Якщо третейський суд дійде висновку щодо неможливості розгляду ним конкретного спору внаслідок відсутності у нього компетенції, третейський розгляд припиняється, а витрати, понесені третейським судом, відшкодовуються сторонами в рівних частках.
 
Результат аналізу статті 27 Закону України «Про третейські суди» свідчить, що третейський суд вирішує питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду конкретної справи при прийнятті позовної заяви або за заявою сторони до початку розгляду справи по суті.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду, апеляційний суд, як суд першої інстанції, правильно вказав, що, укладаючи угоду, ОСОБА_1 своїм підписом добровільно погодив її умови, зокрема і своє волевиявлення на передачу на розгляд Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» усіх спорів, що виникають між сторонами на підставі укладених правочинів, окрім тих, які не підвідомчі розгляду в третейських судах згідно із законодавством.
 
Зазначена угода підписана обома сторонами та є дійсною.
 
Подібні висновки Верховний Суд, як суд апеляційної інстанції, вже робив у справах з подібними правовідносинами, зокрема, у постановах від 08 лютого 2024 року у справі № 824/138/23, від 19 жовтня 2023 року у справі № 824/30/23 та від 07 вересня 2023 року у справі № 824/7/23.
 
При цьому третейська угода, предметом якої є не лише конкретний спір, що існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому, не суперечить приписам Закону України «Про третейські суди».
 
Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 3-37гс15, а також у постановах Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року у справі № 910/8961/17, від 28 січня 2021 року у справі № 01/19-2020 та від 15 червня 2023 року у справі № 824/77/22.
 
У цьому випадку спір між сторонами виник на підставі укладеного між ними кредитного договору від 25 травня 2020 року № КВ-00073/05-20/2609, грошові кошти надавались ОСОБА_1 на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником (цілі, не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб), отже на ці правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», тобто спір є підвідомчий третейським судам.
 
Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду, як суду першої інстанції, який забезпечив повний та всебічний розгляд питання, проаналізував умови третейської угоди й надав їм правильну правову оцінку, тому Верховний Суд відхиляє посилання апеляційної скарги на неправильне застосування судом першої інстанції норм статті 12 Закону України «Про третейські суди».
 
Також Верховний Суд враховує положення частини другої статті 21 ЦПК України, відповідно до якого будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
 
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16 (провадження № 12-142гс18).
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що ухвала Київського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року постановлена без додержання норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись статтями 24, 351, 368, 376, 381-384, 454, 458 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.
 
Повний текст постанови суду складено 19 березня 2024 року.

 
Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький
 
                                                                                                                І. В. Литвиненко
 
                                                                                                                Є. В. Петров