ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року	Львів	Справа № 465/1287/23 пров. № А/857/12647/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Качмара В. Я., Курильця А. Р.,
з участю секретаря судового засідання –     Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 13 червня 2023 року у справі №465/1287/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції – Марків Ю. С.,
час ухвалення рішення – 13.06.2023 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 23.06.2023 року,

                                                        в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому просила скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС№6549179 від 15 лютого 2023 року та провадження у справі про її притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП закрити.
Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 13 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що 15 лютого 2023 року інспектором УПП у Львівській області винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зі змісту якої вбачається, що вона керувала транспортним засобом марки "Jeep Patriot", д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленою права керування постановою Личаківського районного суду м.Львова по справі №463/5599/22 від 18 жовтня 2022 року, чим порушила п.2.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн. Зазначає, що про наявність вищевказаної постанови Личаківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2022 року їй невідомо, судові повістки на судові засідання у Личаківському районному суді м.Львова вона не отримувала та будь-які рішення про позбавлення її права керування транспортними засобами на адресу її місця проживання не надходили. Крім того, звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить жодних покликань на будь-які фото або відео докази, якими зафіксовано вчинення нею адміністративного правопорушення. Зауважує, що з незалежних від неї обставин їй не було відомо про те, що постановою Личаківського районного суду м.Львова по справі №463/5599/22 від 18 жовтня 2022 року її позбавлено права керування, що свідчить про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 серпня 2023 року справу № 465/1287/23 передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач: О. М. Довгополов, судді: В. С. Затолочний, В. Я. Качмар.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі № 465/1287/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 13 червня 2023 року.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 14 листопада 2023 року № 1052/0/15-23 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 листопада 2023 року справу № 465/1287/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної полції про скасування постанови передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач: О. І. Мікула, судді: В. С. Затолочний, В. Я. Качмар.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2024 року справу № 465/1287/23 передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач: О. І. Мікула, судді: А. Р. Курилець, В. Я. Качмар.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2024 року прийнято до провадження та призначено справу №465/1287/23 до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 10 січня 2024 року о 11:00 год.
Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 лютого 2023 року інспектором УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Березяк В. Р. винесено оскаржувану постанову серії ЕАС №6549179, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 15 лютого 2023 року о 13:08 год. керувала транспортним засобом марки "Jeep Patriot", д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленою права керування постановою Личаківського районного суду м.Львова по справі №463/5599/22 від 18 жовтня 2022 року, чим порушила п.2.1.а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.126 КУпАП.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова серії ЕАС №6549179 від 15 лютого 2023 року є законною та підстави для її скасування відсутні, оскільки позивач була присутня при огляді на стан алкогольного сп`яніння, знала про складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, та була повідомлена про розгляд вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, який відбувся у Личаківському районному суді м.Львова 18 жовтня 2022 року, що свідчить про те, що така свідомо не використала своє право на те, щоб бути обізнаною про результати розгляду справи.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Ст.9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ст.251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За змістом п.1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.п.2.1(а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
За змістом ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 15 лютого 2023 року о 13:08 год. у м.Львові по вул.Під Дубом,6 керувала транспортним засобом марки "Jeep Patriot", д.н.з. НОМЕР_1 не виконала вимогу дорожнього знаку 4.1 рух прямо та здійснила рух праворуч, при цьому, водій керувала транспортним засобом будучи позбавленою права керування постановою Личаківського районного суду м.Львова по справі №463/5599/22 від 18 жовтня 2022 року, чим порушила п.2.1 (а) ПДР України, а саме: керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та вчинила адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП.
Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За приписами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з ЄДРСР, постановою Личаківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2022 року, яка набрала законної сили 28 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що ОСОБА_3 28 травня 2022 року о 20:35 на вулиці Тракт Глинянський, 66 у м. Львові, керувала автомобілем «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП України підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №088845 від 22 липня 2022 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії№088845 від 22 липня 2022 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями потерпілих та свідків. Доказом перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння являється висновок КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» від 28.05.2022 р.
Крім того, у постанові Личаківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2022 року зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності у судове засідання за викликом суду не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомила, пояснень по суті вчиненого правопорушення суду не надала; судом також враховано, що особа при складені протоколу була повідомлена про те, що розгляд справи буде відбуватись в Личаківському районному суді м. Львова, про що зазначено в протоколі.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що вона не була обізнана про наявність судового рішення про позбавлення її прав та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Крім того, як зазначено вище ОСОБА_1 була присутня при огляді на стан алкогольного сп`яніння, знала про складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, та була повідомлена про розгляд вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, який відбувся у Личаківському районному суді м.Львова 18 жовтня 2022 року, що свідчить про те, що така свідомо не використала своє право на те, щоб бути обізнаною про результати розгляду справи. 
Доводи апелянта про те, що конверти із поштовою кореспонденцією з Личаківського районного суду м. Львова були повернуту із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджує неповідомлення останньої про розгляд справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання, при цьому, за змістом абз.4 ч.4 ст.124 КАС України у разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 керувала транспортним засобом, будучи позбавленою права керування таким, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6549179 від 15 лютого 2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч.4 ст.126 КУпАП прийнята правомірно та підстави для скасування такої відсутні.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,                                                   
                                                    п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 13 червня 2023 року у справі №465/1287/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 10 січня 2024 року.