ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/1548/23  Номер провадження 33/814/420/24	Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л. Є.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Лимар О.М., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його адвоката Нагайника М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Нагайника М.Г. на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2023 року, 
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.
За постановою судді, 28.10.2023 о 01 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 на 22 км автодороги Диканька-Решетилівка керував транспортним засобом ВАЗ-21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мовлення). Від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його адвокат Нагайник М.Г. просять скасувати постанову судді, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог апелянти посилаються на те, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Посилаються на неправдивість пояснень свідків про те, що вони бачили як ОСОБА_1 керував автомобілем у стані сп`яніння, оскільки він вживав алкоголь у стоячому автомобілі, який перебував у непрацюючому стані внаслідок з`їзду у кювет. Свідки повідомили суду ознаки алкогольного сп`яніння, які не відповідають п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.
Перевіривши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 та його адвоката Нагайника М.Г. в підтримку апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повній мірі.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статі.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №015294 від 28 жовтня 2023 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, пояснення свідків, долучені до матеріалів справи, відеозаписи з місця події.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №015294 від 28 жовтня 2023 року зафіксовано порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України.
Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 28 жовтня 2023 року останні підтвердили, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я. Та повідомили про те, що ОСОБА_1 мав ознаку алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота.
Відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря-нарколога.
При дослідженні матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.
Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст. 256, 266 КУпАП.
Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів, які учасниками справи не спростовані, а дії поліцейських не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.
Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від проходження на вимогу поліцейського в установленому порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та відмова пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння, і пояснення про відсутність ознак алкогольного сп`яніння не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності. 
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Посилання апелянтів на те, що свідки у суді першої інстанції в ході допиту повідомили ознаки алкогольного сп`яніння, які не відповідають п.3 Розділу І вищевказаної Інструкції не впливають на правильність висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Більше того, ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Апеляційний суд зауважує, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом ВАЗ-21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 , є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Факт керування транспортним засобом безпосередньо ОСОБА_1 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які в суді першої 
інстанції підтвердили свої письмові показання надані ними 28 жовтня 2023 року про керування транспортним засобом ВАЗ ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння біля охоронного пункту, який висловлювався нецензурно з приводу стоячих на узбіччі вантажівок та іншої техніки. Також свідок ОСОБА_3 заперечив вживання ОСОБА_1 алкоголю на місці, оскільки перебував поруч з ним до моменту приїзду поліцейських.
На думку апеляційного суду, відсутні підстави ставити під сумнів пояснення вказаних свідків, оскільки вони є послідовними та повністю узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи.
Жодних об`єктивних даних про наявність у вказаних свідків підстав оговорювати ОСОБА_1 матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що на відеозапису не зафіксовано факту керування ним транспортним засобом не узгоджується із долученим відеофайлом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у салоні автомобіля ВАЗ, який знаходиться посеред дороги з увімкненими сигналами аварійної зупинки, на запитання працівника поліції щодо виклику ОСОБА_1 повідомив, що його автомобіль «підрізала» фура та він приїхав до охоронного пункту. 
На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Враховуючи те, що факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не заперечується, підтверджений доказами у справі, склад правопорушення передбачає саме відмову від проходження огляду, при якому мотиви відмови правового значення не мають.
В даному випадку протокол складено не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду, що є окремим складом адміністративного правопорушення, що й стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції, яким були виявлені певні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . 
Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що останній відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Нагайника М.Г. залишити без задоволення, а постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко