ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/1453/23	Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І. 	
Провадження № 22-ц/817/179/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
за участі секретаря - Жук В.М. 
та представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Снітинського Б.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №595/1453/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2023 року, ухваленого суддею Тхорик І.І., повний текст якого виготовлено 13 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - 
В С Т А Н О В И В :
у липні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
       Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Бучацького районного суду від 17.02.2022 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Під час шлюбу в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею. Зазначила, що старша донька ОСОБА_6 навчається у Чортківському медичному фаховому коледжі на денній, контрактній формі навчання, за спеціальністю «Фармація». Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2025 року. Згідно розділу ІІІ Договору про надання платних освітніх послуг, вартість навчання становить 9000 грн за один навчальний семестр (18000 за навчальний рік). На час навчання у коледжі донька проживає у гуртожитку, один рік проживання в якому коштує 4000 грн, що вбачається з довідки №383 від 24.07.2023. Звернула увагу, що за 2022 – 2023 рік вона самостійно оплатила дитині навчання в коледжі та проживання в гуртожитку загальною сумою 22000 грн, що підтверджується квитанціями №187 від вересня 2022 року, №91 від 06.02.2023, №б/н від вересня 2022, №б/н від лютого 2023. Вважає, що половина понесених витрат, а саме 11000 грн має бути стягнута з відповідача, як додаткові витрати на дитину. Окрім того, судовим наказом Бучацького районного суду від 07 грудня 2021 року (справа №595/1803/21) вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання їхніх трьох дітей у розмірі його заробітку (доходу). Однак, батько фінансово дітям не допомагає, аліменти згідно судового наказу від 07.12.2021 сплачує час від часу. Так, із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.07.2023 вбачається, що станом на 13.07.2023 у відповідача наявний борг у розмірі 55410 грн. Зазначає, що станом на сьогодні вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, оскільки їхній наймолодший син, ОСОБА_7 , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується довідкою про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді №28 від 20.06.2023. Відтак, через здоров`я дитини вона не може вийти на роботу і заробляти на життя собі та дітям, батько в свою чергу не цікавиться потребами дітей. Звернула увагу, що у серпні 2022 року відповідач придбав автомобіль марки «Citroen berlingo», 2011 року випуску, а у вересні цього ж року відчужив його іншій особі за договором купівлі-продажу. Вважає, що через байдужість до своїх дітей і самоусунення від виконання батьківських обов`язків, з відповідача може бути стягнута неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення. 
       Просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в її користь додаткові витрати за навчання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у Чортківському медичному фаховому коледжі, в сумі 9000 грн та 2000 грн за проживання доньки в гуртожитку Чортківського медичного фахового коледжу за минулий час, а саме за період 2022 – 2023 навчальний рік. Окрім того, просила стягувати з ОСОБА_1 в її користь додаткові витрати за навчання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у Чортківському медичному фаховому коледжі, в сумі 9000 грн та 2000 грн за проживання доньки в гуртожитку щорічно до 01 вересня 2025 року (до припинення навчання у Чортківському медичному фаховому коледжі та проживання в гуртожитку). Також просила стягнути з ОСОБА_1 в її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за судовим наказом Бучацького районного суду Тернопільської області №595/1803/21 від 07 грудня 2021 року, за період з листопада 2021 року по червень 2023 року, в розмірі 85129 грн 82 коп.
       Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за судовим наказом Бучацького районного суду Тернопільської області №595/1803/21 від 07 грудня 2021 року, в розмірі 83225 грн 19 коп.
В решті заявлених вимог відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 1073 (одної тисячі сімдесят три) грн 60 коп.
       Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де просить скасувати рішення Бучацького районного суду від 08.11.2023 року, та постановити нове, яким в позові відмовити. Вважає, що дане рішення суду незаконне, прийняте в супереч вимогам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції не в повній мірі дослідив наявні докази та не дав їм належної оцінки.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що в діях відповідача відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки він не мав можливості сплачувати аліменти в повному розмірі, так як не працює та на утриманні перебуває мати інвалід 2-ї групи. Крім того, відповідач погасив борг, а заборгованість по аліментах виникла з незалежних від цього причин, що також свідчить про відсутність умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, а тому підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів немає.
       Зазначає, що наданий позивачем, та застосований розрахунок судом є невірний. У відповідності до наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості, сума становить 55410.12 грн. Вважає, що січень, лютий, березень, квітень, серпень, вересень 2022 року, лютий 2023р. не можна брати до уваги, оскільки у даних місяцях проходила оплата.
Окрім того, звертає увагу, що суд, всупереч вимогам ЦПК, не розглянув в судовому засіданні заяви про закриття провадження, та відсутня згадка про неї в судовому рішенні.
       У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Оринник Н.С. просить залишити рішення Бучацького районного суду від 08.11.2023 у справі №595/1453/23 без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що рішення є законним, прийнятим відповідно до вимог матеріального і процесуального права, із доводами, наведеними в апеляційній скарзі не погоджується та вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.
       В обґрунтування доводів відзиву посилається на те, що відповідач не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дітей, при цьому був обізнаний про необхідність утримувати дітей, на підставі відповідного судового рішення.
       Звертає увагу, що у матеріалах справи наявні відомості з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області від 21.07.2023 року, у якій вказано, що відповідач у серпні 2022 року придбав автомобіль Citroen berlingo 2011 року випуску, а у вересні цього ж року відчужив його іншій особі за договором купівлі-продажу. Тобто у відповідача були грошові кошти на придбання автомобіля, а пізніше він отримав дохід внаслідок його продажу, але заборгованість по аліментах він все рівно не оплатив. А тому вважає, що така поведінка відповідача має ознаки умисного ухилення від сплати аліментів і, відповідно, наявності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.
       Зазначає, що відповідач у встановленому законом порядку не звертався до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо складених розрахунків заборгованості по аліментах, не звертався із заявою про розстрочення зобов`язання та з позовом до суду про зменшення розміру аліментів. А тому вважає, що доказів того, що він був незгідний із розміром аліментів чи розміром заборгованості немає.
       Окрім цього вказує, що в матеріалах справи наявна довідка до акта огляду МСЕК, яка видана ОСОБА_8 , де зазначена дата огляду 09.04.2009 рік, датою чергового переогляду вказано 09.04.2011 рік. У довідці не зазначено, що інвалідність встановлено безстроково, тобто на день долучення доказів до справи така довідка є вже більше десяти років протермінованою. 
       Отже, чинної на сьогодні довідки до акту огляду МСЕК і доказів наявності інвалідності у матері відповідачем не надано. Окрім того, із документів стосовно ОСОБА_8 не вбачається, що вона потребує постійного стороннього догляду, а відповідач не підтвердив здійснення догляду за матір`ю, так як вони не проживають за однією адресою.
       Тому під час розгляду справи не знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_8 є особою з інвалідністю, потребує постійного стороннього догляду і що такий догляд за останньою здійснює відповідач.
       Звертає увагу, що відповідач перебуває у працездатному віці, отже має змогу працювати, отримувати дохід та надавати достатню матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Будь-які дані про незадовільний стан здоров`я відповідачем не надано. Також відповідач не надав суду докази наявності у нього інших осіб, які перебувають на його утриманні.
       Вважає, що розрахунок неустойки, який зазначений у апеляційній скарзі не заслуговує на увагу, так як апелянт неправильно порахував кількість днів прострочення сплати аліментів і не врахував місяці у які лише частково сплачував аліменти (січень 2022 - квітень 2022).
       Стосовно тверджень відповідача про не розгляд судом заяви про закриття провадження у справі, то суд дійшовши висновку, що є підстави для часткового задоволення позову розглянув справу, дослідив докази та прийняв рішення. Оскільки, підстави для закриття провадження були відсутні, суд не став детально обґрунтовувати чому немає підстав для закриття провадження у справі.
       У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Снітинський Б.Є. апеляційну скаргу підтримав та просить задовольнити з підстав, викладених в ній.
       Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Оринник Н.С. в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, а саме документу в електронному вигляді “Судова повістка про виклик до суду” адвокату Оринник Н.С., яка наявна у матеріалах справи.
       Згідно з пунктом 2 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи чи її представника.
       У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України — неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків. 
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Тому рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2023 року переглядається лише в оскаржуваній частині.
       Судом встановлено, що рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2022 року (справа №595/1896/21) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Зеленською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 29 серпня 2005 року, актовий запис №5 – розірвано (а.с. 8).
       Той факт, що сторони є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стверджується, відповідно, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконкомом Зеленської сільської ради Бучацького району Тернопільської області 04.05.2007, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Виконкомом Зеленської сільської ради Бучацького району Тернопільської області 06.10.2008, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Зеленською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 01.07.2020р. (а.с. 9-11).
       Судовим наказом Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року (справа №595/1803/21) вирішено стягувати з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь стягувача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 23 листопада 2021 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
       Виконавче провадження з примусового стягнення аліментів за вказаним рішеннями здійснюється Бучацьким відділом Державної виконавчої служби. 
       Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №68337702, сформованого головним державним виконавцем Бучацького відділу ДВС 13 липня 2023 року, при примусовому виконанні за виконавчим листом від 07.12.2021р. по справі 595/1803/21, станом на 13.07.2023р. стягнення аліментів нараховано 114810,12 грн, боржником сплачено – 59400,00 грн, борг становить – 55410,12 грн. (а.с. 18).
       За даними розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №68337702, сформованої головним державним виконавцем Бучацького відділу ДВС 18 вересня 2023 року, при примусовому виконанні за виконавчим листом від 07.12.2021р. по справі 595/1803/21, станом на 31.08.2023р. стягнення аліментів нараховано 126728,12 грн, боржником сплачено – 126680,00 грн, борг становить – 48,12 грн. (а.с. 18).
       За даними довідки №109.004/12-122, виданої Акціонерним товариством «Укрпошта» 21 липня 2023 року, ОСОБА_2 , листоноші І класу ПВПЗ 95 АТ «Укрпошта», остання працює з 29.11.2012р. та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3,5 років з 27.06.2023р. по 26.12.2023р., згідно наказу №880/в від 26.06.2023р. (а.с.19).
       Як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільської області (Філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільської області) №31/19-0-103а.з. від 21 липня 2023 року, згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 17.08.2022р. по 21.09.2022р. був зареєстрований автомобіль марки «Сitroen Berlingo», 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 куб.см, який 21.09.2022р., на підставі договору купівлі-продажу №6141/2022/3412269 перереєстрований на нового власника ОСОБА_9 . Станом на 04.07.2023р. транспортні засоби за ОСОБА_1 зареєстрованими не значаться, що вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільської області (Філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільської області №31/19-0-94 а.з. від 04.07.2023р. (а.с. 21-22).
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не у повному обсязі сплачував аліменти на утримання дітей, тоді як матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дітей, на підставі відповідного судового рішення, проте свої зобов`язання вчасно не виконував, а тому суд першої інстанції перевірив наданий представником позивача розрахунок щодо розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та самостійно здійснив розрахунок, прийшовши до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 83225,19 грн.
       З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується частково з огляду на таке. 
       Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
       Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.
       Згідно з ч. 3 ст. 71 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.
       Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 4 ст. 71 цього Закону).
       У ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
       Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".
       Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
       У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
       Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
       Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16-ц; постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року № 646/165/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі № 695/2808/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 239/306/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 372/264/15-ц).
       У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі №569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».
       Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
       При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
       Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21.
       Матеріалами справи підтверджено, що відповідач за період з листопада 2021 року по червень 2023 року не у повному обсязі сплачував аліменти на утримання дітей, не дивлячись на те, що був обізнаний про необхідність утримувати дітей, на підставі відповідного судового рішення, однак свої зобов`язання вчасно не виконував.
       Так, як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №68337702, сформованого головним державним виконавцем Бучацького відділу ДВС 13 липня 2023 року, при примусовому виконанні за виконавчим листом від 07.12.2021р. по справі 595/1803/21, станом на 13.07.2023р. стягнення аліментів нараховано 114810,12 грн, боржником сплачено – 59400,00 грн, борг становить – 55410,12 грн. (а.с. 18).
       Розрахунок неустойки (пені), проведений судом першої інстанції, колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими, тобто за формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%, однак враховуючи вимоги частини першої статті 196 СК України, зокрема те, що сума стягнення неустойки (пені) не може бути більшою ніж 100 відсотків від суми заборгованості, а тому апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів із 83 225,19 гривень до 55 410,12 гривень, тобто до сукупного розміру заборгованості по аліментам за період з листопада 2021 року по червень 2023 року.
       Не заслуговують на увагу доводи заявника, що розрахунок пені здійснений невірно, оскільки апелянтом неправильно пораховано кількість днів прострочення сплати аліментів і не враховано місяці, у які відповідач лише частково сплачував аліменти (січень 2022 - квітень 2022).
       Також, колегія суддів не приймає до уваги твердження відповідача, про те що в його діях відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дітей, на підставі відповідного судового рішення. Крім цього, у матеріалах справи наявні відомості з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області від 21.07.2023 року, з яких видно, що відповідач у серпні 2022 року придбав автомобіль Citroen berlingo 2011 року випуску, а у вересні цього ж року відчужив його іншій особі за договором купівлі-продажу. Тобто у відповідача були грошові кошти на придбання автомобіля, а пізніше він отримав дохід внаслідок його продажу, але заборгованість по аліментах не оплатив.
       Доводи заявника, що він здійснює догляд за ОСОБА_8 , яка є особою з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду, а тому не в змозі працювати, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі “Проніна проти України”).
       Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       З врахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2023 року в частині стягнення неустойки змінити, зменшивши розмір з 83225,19 гривень до 55 410,12 гривень.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції слід покласти на відповідача в межах сум ним понесених.

       Керуючись ст. ст. 141, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2023 року задовольнити частково.
       Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2023 року в частині стягнення неустойки змінити, зменшивши розмір з 83 225,19 гривень до 55 410,12 гривень.
       Судові витрати покласти на відповідача в межах ним понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Повний текст судового рішення виготовлений 05 лютого 2024 року.

Головуюча                                                                         Н. М. Храпак

Судді:                                                                         О. З. Костів

                                                                                М. В. Хома