ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 лютого 2024 року           справа №200/5505/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року (повне судове рішення складено 27 листопада 2023 року) у справі № 200/5505/23 (суддя в І інстанції Кисіль С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання дій протиправними, скасування повідомлення, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                             УСТАНОВИВ:

27.09.2023 засобами поштового зв`язку (а.с.42) ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району (далі – відповідач-1), Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району (далі – відповідач 2), в якому просила:
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, які полягають у невірному внесенні даних до рішення про призначення допомоги переміщеним особам від 03 листопада 2014 року відносно ОСОБА_1 : «не працює», замість «працевлаштована»;
- скасувати повідомлення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району від 03 листопада 2014 року № 02-04/32900 в частині зменшення та припинення ОСОБА_1 виплати державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 31 грудня 2014 року на підставі пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, як особі яка непрацевлаштована;
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району щодо утримання сум грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам з ОСОБА_1 за червень та липень 2023 року;
- визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району від 01 червня 2023 року № 51429-201826 про утримання надміру виплачених сум допомог за період з 01 травня 2022 року по 31 травня 2023 рік у розмірі 26000,00 (двадцять шість тисяч) грн;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району повернути надмірно утримані суми грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам з ОСОБА_1 за червень та липень 2023 року;
- визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району від 19 липня 2023 року № 05-23/2608 про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання у розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 та постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 з 31 грудня 2014 року;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району поновити виплату грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з серпня 2023 року.

Ухвалою місцевого суду від 06 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом 10-ти (десяти) днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України; оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн; заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.

21 листопада 2023 року на виконання ухвали суду від 06 листопада 2023 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 16 листопада 2023 року разом з позовною заявою, оформленою з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, де відповідачем-2 зазначено Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, в якій позивач просила:
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, які полягають у невірному внесенні даних до рішення про призначення допомоги переміщеним особам від 03 листопада 2014 року відносно ОСОБА_1 : «не працює», замість «працевлаштована»;
- скасувати повідомлення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району від 03 листопада 2014 року № 02-04/32900 в частині зменшення та припинення ОСОБА_1 виплати державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 31 грудня 2014 року на підставі пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 як особі, яка непрацевлаштована;
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області щодо утримання сум грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам з ОСОБА_1 за червень та липень 2023 року;
- визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 01 червня 2023 року № 51429-201826 про утримання надміру виплачених сум допомог за період з 01 травня 2022 року по 31 травня 2023 рік у розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) грн;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області повернути надмірно утримані суми грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам з ОСОБА_1 за червень та липень 2023 року;
- визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 19 липня 2023 року № 05-23/2608 про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання у розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 та постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 з 31 грудня 2014 року;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області поновити виплату грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з серпня 2023 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою в частині.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про 
визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, які полягають у невірному внесенні даних до рішення про призначення допомоги переміщеним особам від 03 листопада 2014 року відносно ОСОБА_1 : «не працює», замість «працевлаштована»; 
скасування повідомлення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району  від 03 листопада 2014 року № 02-04/32900 в частині зменшення та припинення позивачу виплати державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 31 грудня 2014 року на підставі пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 як особі, яка непрацевлаштована; 
зобов`язання Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання у розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 та постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 з 31 грудня 2014 року по 31 травня 2023 року – повернути позивачу у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Не погодившись з ухвалою суду про повернення позову, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги стверджує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що Відповідачем-l у порушення постанови КМУ від 01.10.2014 № 505 не ознайомлено її із прийнятим рішенням, що призвело до настання негативних наслідків для неї у 202З році. Судом також не враховано, що отримання виплат у зменшеному розмірі не свідчить про те, що вона «знала» або «могла дізнатися» про зміст рішення без ознайомлення з ним, зокрема про викладені в ньому недостовірні відомості стосовно неї, які призвели до протиправних дій та наслідків триваючих у часі (в т.ч. щодо протиправного стягнення з неї грошових коштів у 2023 році).
Зазначено, що виявлення порушення своїх прав позивачкою трапилося, коли вона отримала спірне рішення - 19.07.2023.
В матеріалах справи наявні докази того, що про рішення Відповідача-1, в т.ч. про його зміст, вона дізналася лише у липні 2023 року, а в 2014 році її не було ознайомлено з цим рішенням. 

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з ухвалою місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Суд зазначає, що поважними причинами пропуску або продовження строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Разом з тим, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30 серпня 2006 року (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності».
Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»)..
За змістом статті 122 КАС України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.
При цьому, треба зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, – це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, «повинна» необхідно тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Загалом, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
В цьому адміністративному позові позивачка просила суд визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, які полягають у невірному внесенні даних до рішення про призначення допомоги переміщеним особам від 03 листопада 2014 року відносно ОСОБА_1 : «не працює», замість «працевлаштована»; скасувати повідомлення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району від 03 листопада 2014 року № 02-04/32900 в частині зменшення та припинення позивачу виплати державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 31 грудня 2014 року на підставі пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 як особі, яка непрацевлаштована; зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання у розмірі відповідно до Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 та постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 з 31 грудня 2014 року.
Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 зверталась до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою від 31 жовтня 2014 року про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій було зазначено, що вона з 20 серпня 2007 року працює в Донецькому окружному адміністративному суді.
Така допомога була призначена на позивача та двох її малолітніх дітей з 31 жовтня 2014 року на шість місяців, а саме позивачу виплачувалась щомісячна адресна допомога: з 31 жовтня 2014 року по 30 грудня 2014 року у розмірі 2210 грн; з 31 грудня 2014 року по 27 лютого 2015 року у розмірі 1989 грн; з 28 лютого 2015 року по 29 квітня 2015 року у розмірі 1768 грн.
Отже позивач після 31 грудня 2014 року отримувала щомісячну адресну допомогу у зменшеному розмірі, а з 30 квітня 2015 року вже не отримувала відносно себе щомісячну адресну допомогу.
Позивач неодноразово зверталась до відповідача-1 з заявами про призначення (продовження) щомісячної адресної допомоги, а саме: 26 травня 2015 року (в заяві позивачем зазначено, що вона в Запоріжжі не працює), 02 листопада 2015 року, 11 травня 2016 року, 19 жовтня 2016 року, 05 травня 2017 року, 08 листопада 2017 року, 25 травня 2018 року, 04 грудня 2018 року.
Таким чином, позивач була обізнана про суми призначеної щомісячної допомоги з дати першого звернення до відповідача-1 та про те, що з 30 квітня 2015 року припинена виплата щомісячної адресної допомоги відносно неї. У подальшому вона отримувала грошову допомогу тільки на двох її малолітніх дітей.
В позовній заяві зазначено, що на початку червня 2023 року у телефонному режимі з позивачем зв`язався співробітник Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ВА та повідомив про наявність надмірно сплачених коштів державної грошової допомоги на проживання з 01 березня 2022 року, які вона зобов`язана повернути та про прийняте рішення про автоматичне утримання з неї грошової допомоги на проживання за рахунок допомоги, яка виплачується на неповнолітніх дітей.
Після чого, в інтересах позивача адвокат звернувся з адвокатським запитом до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області та з відповіді від 17 липня 2023 року позивач дізналася, що 2014 року їй було призначено державну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам, однак відповідач-1 неправомірно зазначив, що позивач не працює та припинив їй виплату допомоги як непрацюючій працездатній внутрішньо переміщеній особі.
Між тим, позивач не зверталась з відповідним запитом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району протягом 2015-2018 роках. І лише у липні 2023 року звернулась з відповідним запитом до відповідача-2, незважаючи на те, що на її картковий рахунок надходила щомісячна адресна допомога на двох її дітей по 24 червня 2019 року.
Суд звертає увагу, що допомога на проживання родині ОСОБА_1 в Управлінні соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області призначено та виплачувалось з 26 червня 2019 року по 31 березня 2022 року тільки на двох дітей у розмірі 2000,00 грн з розрахунку на місяць.
З указаного вбачається, що починаючи з 30 квітня 2015 року позивач знала про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, могла та повинна була дізнатись про обставини, що стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Разом з тим, до суду із цим позовом позивач звернулась лише 27 вересня 2023 року, шо підтверджується відбитком календарного штемпеля на поштовому конверті, в якому надійшла позовна заява, що дає змогу прийти до висновку про порушення позивачем строку звернення до суду.
Суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
У цьому випадку, доказів, які б підтверджували наявність поважних причин строку звернення до суду, позивачем не надано.
При цьому, суд враховує, що строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.
Позивачем не зазначається та з доданих документів не вбачається обставин, що заважали їй та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.
Доказів наявності належних причин для пропуску строку звернення та їх поважності позивачем надано не було.
Згідно з частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
У пункті 9 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
За встановлених обставин у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог позивачем був пропущений без наявності поважних підстав, а тому у задоволенні клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду обґрунтовано відмовив та вірно повернув позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, які полягають у невірному внесенні даних до рішення про призначення допомоги переміщеним особам від 03 листопада 2014 року відносно ОСОБА_1 : «не працює», замість «працевлаштована»; скасування повідомлення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району від 03 листопада 2014 року № 02-04/32900 в частині зменшення та припинення позивачу виплати державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 31 грудня 2014 року на підставі пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 як особі, яка непрацевлаштована; зобов`язання Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання у розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 та постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 з 31 грудня 2014 року по 31 травня 2023 року.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи переконливих доводів, які б були безпідставно залишені поза увагою суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі № 200/5505/23 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 01 лютого 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          Т. Г. Гаврищук           

                                                                                                         А. А. Блохін