ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2024 р.                                                                         м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Гакмана С. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Гакмана С. П. на постанову судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2024 року, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2024 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю в її діях, зазначеного у протоколі, складу адміністративного правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 945690 від 24.01.2024 року, ОСОБА_2  24 січня 2024 року близько 16 год ображала ОСОБА_1 нецензурними словами в ході словесного конфлікту, та погрожувала різного роду неприємностями, та виганяла з дому, чим своїми діями вчинила домашнє насильство психологічного характеру та порушила вимоги ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На вказану постанову потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати. Ухвалити нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і притягнути її до адміністративної відповідальності. 
Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, суд припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, прийшов до невірного висновку про відсутність в діях  ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Стверджує, що всупереч вимог законодавства ні особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , ні потерпілий ОСОБА_1 до суду не викликались про дату час та місце розгляду справи жодним чином не повідомлялись, що є прямим порушенням процесуальних норм встановлених КУпАП.
Вказує, що в оскаржуваному рішенні суд зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, зокрема в яких діях ОСОБА_2 вбачаються 

ЄУНСС: 723/365/24                        Головуючий у І інстанції: Бужора В. Т. 
Номер провадження: 33/822/185/24        Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П. ознаки психологічного насильства відносно її брата, що свідчить про те, що судом фактично не досліджувались взагалі матеріали справи, оскільки в іншому разі суд би встановив, що потерпілим від домашнього насильства був не брат, а колишній чоловік ОСОБА_1 . Те, що районним судом фактично взагалі нічого не досліджувалось підтверджується і змістом оскаржуваного рішення, згідно змісту якого судом було зазначено, що відповідно до пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона виражалась нецензурною лайкою, що не є домашнім насильством психологічного характеру, при тому, що в поясненнях останньої, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_2 користуючись правом наданим ст. 63 Конституції України, від дачі пояснень відмовилась. В судове засідання ОСОБА_2 не викликалась. Де і коли вона давала пояснення суду апелянту незрозуміло.
Зазначає, що районним судом в рішенні зазначається, що згідно пояснень ОСОБА_1 йому ніякої шкоди завдано не було, що виключає факт домашнього насильства. Проте в пояснення ОСОБА_1 немає вказівок про відсутність завданої шкоди, навпаки зазначається, що ОСОБА_2 зібрала всі його речі і спалила. Фактично з одягу та взуття в ОСОБА_1 залишились лише речі, що були на ньому та невелика кількість нижньої білизни, ку він взяв з собою коли колишня дружина вигнала його з дому, де залишились всі його речі, а він перейшов проживати до його матері в будинок неподалік.
Звертає увагу суду на те, що через те, що судом до участі в справі не було залучено потерпілого, поза увагою суду залишився факт, що 08.01.2024 року, ОСОБА_2 також вчинила домашнє насильство справа про що знаходиться в іншого судді районного суду. Під час тих подій, ОСОБА_2 за допомогою сокири розбила всі вікна в автомобілі ОСОБА_1 , а також пошкодила кузовні деталі, ображала нецензурною лайкою, погрожувала завданням фізичних травм та вбивства сокирою, чому є свідки.
Щодо подій, які відбувались 24.01.2024 року близько 16 години вказує, що йому передзвонив малолітній син ОСОБА_3 та повідомив, що мама зібрала речі батька (одяг та взуття) та палить їх надворі, коли ОСОБА_1 приїхав додому, то побачив, як на вулиці догорають його речі, при цьому ОСОБА_2 з використанням нецензурної лексики ображала останнього та погрожувала спалити будинок в якому він тимчасово проживав із його матір`ю, доглядаючи її, яка внаслідок захворювання є лежачою та потребує постійного стороннього догляду.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2  та потерпілий  ОСОБА_1 , не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, при цьому, не повідомили суд про поважність причин їхньої неявки, що згідно вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи, а тому, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без їхньої участі. 
Заслухавши позицію представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Гакмана С. П., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного. 
Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Однак, закриваючи провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2  на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Пунктом 17 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному чи фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання до іншої особи не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Винуватість  ОСОБА_2  в порушенні вищевказаного адміністративного правопорушення, доведена по справі доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 945690 від 24.01.2024 року, який був складений щодо  ОСОБА_2 , яким підтверджено, що остання 24 січня 2024 року близько 16 год ображала ОСОБА_1 нецензурними словами в ході словесного конфлікту, та погрожувала різного роду неприємностями, та виганяла з дому  ОСОБА_1 , чим своїми діями вчинила домашнє насильство психологічного характеру та порушила вимоги ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення був оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи, підписаний особою, яка його склала та правопорушницею. Зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.
Показами потерпілого  ОСОБА_1 , який стверджував, що 24.01.2024 року близько 16 години йому передзвонив малолітній син ОСОБА_3 та повідомив, що мама зібрала речі батька (одяг та взуття) та палить їх надворі, коли ОСОБА_1 приїхав додому, то побачив, як на вулиці догорають його речі, при цьому ОСОБА_2 з використанням нецензурної лексики ображала останнього та погрожувала спалити будинок в якому він тимчасово проживав із його матір`ю, доглядаючи її, яка внаслідок захворювання є лежачою та потребує постійного стороннього догляду.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність вищевказаних доказів і викладених обставин в них, по справі не вбачається. 
Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає, що вказані докази поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість  ОСОБА_2   у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» та приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді даної справи, належним чином не були з`ясовані обставини, що підлягають з`ясуванню, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення справи.
За таких обставин, постанова Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 про закриття адміністративного провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, є незаконною і підлягає скасуванню, з постановленням нової постанови.
Згідно ст. 294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню з ухваленням нової постанови. 
Керуючись 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2024 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_2  за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю в її діях, зазначеного у протоколі, складу адміністративного правопорушення, скасувати.
Прийняти нову постанову, якою визнати винуватою гр. України  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накласти на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень - в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя 
Чернівецького апеляційного суду                                        В. П. Давній