ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5400/22                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 січня 2024 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                     Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                 Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.          
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Петрівської сільської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                       В С Т А Н О В И В :
           ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Петрівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 18.02.2022 № 1066 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки"; зобов`язання повторно розглянути клопотання від 17.01.2022 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться у АДРЕСА_1 та межує із земельними ділянками за кадастровими номерами № 3221886001:03:225:0151 та 3221886001:03:224:0155 та за результатами такого прийняти вмотивоване рішення.          Київський окружний адміністративний суд рішенням від 08 березня 2023 року позов задовольнив. 
          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
          У відзиві на апеляційну скаргу  позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду  необхідно залишити без змін, з наступних підстав.          
          Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з клопотання про про надання дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться у Київській області, Вишгородському районі, селі Нові Петрівці та межує із земельними ділянками за кадастровими номерами № 3221886001:03:225:0151 та 3221886001:03:224:0155.
          До вказаної заяви додано графічні матеріали бажаного місця розташування земельної ділянки, копію паспорта заявника.
          Рішенням Петрівської сільської ради від 18.02.2022 №1066 відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки заявника співпадає (накладається) на земельну ділянку приватної власності, відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру.
          Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
          Частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
          Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
          Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
          Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
          У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
          Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва - не більше 0,12 гектарів (пункт "в" частини першої статті 121 ЗК України).
          Отже, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.
          Водночас отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей ЗК України.
          Аналогічний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 806/5106/15.
          В даному випадку  підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки є те, що бажане місце розташування земельної ділянки заявника співпадає (накладається) на земельну ділянку приватної власності, відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру
          Проте відповідачем не було надано до суду першої інстанції належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт перебування земельної ділянки, яку позивач має намір набути у власність, у користуванні іншої особи.
          Як свідчать матеріали справи, суд першої інстанції своєю ухвалою від 17.11.2022 про витребовував у відповідача копії документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Проте відповідач вимоги ухвали суду першої інстанції не виконав, витребувані докази не надав та про причини їх ненадання суду не повідомив. 
До апеляційної скарги відповідач також не додав жодних доказів на підтвердження своїх тверджень, наведених у апеляційній скарзі, щодо перебування спірної земельної ділянки у приватній власності  іншої особи. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення від 18.02.2022 № 1066 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" протиправним та таким, що підлягає скасуванню.           
Також колегія суддів вважає, що обраний у спірному випадку судом першої інстанції спосіб захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання Петрівську сільську раду повторно розглянути клопотання від 17.01.2022 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться у Київській області, Вишгородському районі, селі Нові Петрівці та межує із земельними ділянками за кадастровими номерами № 3221886001:03:225:0151 та 3221886001:03:224:0155 та за результатами такого прийняти вмотивоване рішення, відповідає положенням пункту 4 статті 245 КАС України та є найбільш ефективним із можливих способів захисту порушеного права.
          Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.
          Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
          Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
          Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
          Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
          Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Петрівської сільської ради залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          Є.О. Сорочко 

                                                                                                            А.Ю.Коротких