П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  713/641/23 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Лелюк Олександр Петрович 
Суддя-доповідач:  Боровицький О. А. 
25 січня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Курка О. П.  Шидловського В.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про скасування постанови №352513 від 17.01.2023 року.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 грудня 2022 року начальником відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області затверджено щотижневий графік проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області у період з 12 грудня 2022 року по 18 грудня 2022 року.
09 грудня 2022 року начальником відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області видано направлення на рейдову перевірку №015290 для проведення рейдової перевірки транспортних засобів на підставі постанови КМУ від 08.11.2006 року №1567, затвердженого щотижневого графіку проведення рейдових перевірок від 09.12.2022 року №1669344/27-22 за додержанням Закону України «Про автомобільний транспорт», ЄУТР, Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів передбачених законодавством у Чернівецькій області в період з 12 грудня 2022 року до 18 грудня 2022 року.
16 грудня 2022 року старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Церковним А.Г. проведено перевірку транспортного засобу MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 .
Під час перевірки виявлено наступне порушення – під час надання послуг з перевезень пасажирів за маршрутом «Чернівці – Вижниця» перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та ч. 8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», а саме: відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що зафіксовано в Акті №340227.
Судом встановлено, що водій транспортного засобу MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1 – ОСОБА_1 від пояснень та підпису акта №340227 відмовився.
19 грудня 2022 року Державною службою України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області направлено позивачу повідомлення на розгляд справи №47756/44/24-22, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомлено, що 10 січня 2023 року він запрошений до приміщення Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, зафіксованому в акті №340277 від 16 грудня 2022 року з 09.00 год. по 12.00 год. у його присутності.
10 січня 2023 року до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області надійшла заява представника позивача – адвоката Гакмана М.Ю. (вх. №78/0/22-23), в якій останній просив відкласти розгляд справи за актом №340227 від 16.12.2022 року на іншу дату з метою ознайомлення з матеріалами справи.
11 січня 2023 року Державною службою України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області направлено позивачу повідомлення на розгляд справи №1838/44/24-23, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомлено, що 17 січня 2023 року він запрошений до приміщення Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, зафіксованому в акті №340277 від 16 грудня 2022 року з 09.00 год. по 12.00 год. у його присутності.
17 січня 2023 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ФОП ОСОБА_1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №352513 за порушення вимог статті 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», та відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн.
Вказана постанова 18 січня 2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області направлена позивачу.
Не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №352513 від 17 січня 2023 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було складено повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 11.01.2024 та направлено поштовим рекомендованим повідомленням на адресу позивача, зареєстровану у Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримано позивачем особисто (копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення наявна в матеріалах справи). Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано вимоги Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567) в частині повідомлення позивача про розгляд справи про порушення.
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом №2344, який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Відповідно до ч.4 ст.6 Закону №2344, реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно п.п.15, 27 п.5 Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань : здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Водночас, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком №1567.
Відповідно до п.25, 26, 27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
Системний аналіз приведених вище норм дає підстави для висновку, що на орган державного контролю покладено обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення одним із способів, зокрема, під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання за виключенням випадку, коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася.
При цьому, колегія суддів зазначає, що Порядком №1567 не передбачена можливість розгляду справи про порушення без участі суб`єкта господарювання у разі відсутності інформації щодо вручення суб`єкту господарювання повідомлення про розгляд справи.
З матеріалів справи видно, що відповідачем створено лист №26627/25/24-23 від 19.04.2023, у якому повідомлено позивача про необхідність прибути на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 27.04.2023 з 09 год 30 хв за адресою : м. Ужгород, вул. Гагаріна, 38.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, що 19 грудня 2022 року Державною службою України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області направлено позивачу повідомлення на розгляд справи №47756/44/24-22, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомлено, що 10 січня 2023 року він запрошений до приміщення Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, зафіксованому в акті №340277 від 16 грудня 2022 року з 09.00 год. по 12.00 год. у його присутності.
Однак, 10 січня 2023 року до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області надійшла заява представника позивача – адвоката Гакмана М.Ю. (вх. №78/0/22-23), в якій останній просив відкласти розгляд справи за актом №340227 від 16.12.2022 року на іншу дату з метою ознайомлення з матеріалами справи.
На підставі викладеного, 11 січня 2023 року Державною службою України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області направлено позивачу повідомлення на розгляд справи №1838/44/24-23, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомлено, що 17 січня 2023 року він запрошений до приміщення Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, зафіксованому в акті №340277 від 16 грудня 2022 року з 09.00 год. по 12.00 год. у його присутності.
З вказаним повідомленням про виклик його на 17 січня 2023 року, позивач не був ознайомлений.
Більше того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач не отримував сам акт №340227 від 16.12.2022 року проведення перевірки, більше того представником позивача було подано заяву до відповідача про перенесення розгляду справи на іншу дату для ознайомлення з матеріалами справи та надання пояснень щодо викладених порушень в акті перевірки.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідачем не було дотримано порядку №1567, оскільки орган державного контролю покладено обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення одним із способів, зокрема, під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання за виключенням випадку, коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася.
Однак, 17 січня 2023 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ФОП ОСОБА_1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №352513 за порушення вимог статті 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», та відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн.
Вказана постанова 18 січня 2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області направлена позивачу.
На думку колегії суддів, визначальним є те, що відповідач не пересвідчившись чи було повідомлено ФОП ОСОБА_1 належним чином та чи отримано останнім повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, розглянув справу без його участі особи, чим порушив вимоги Порядку №1567 щодо повідомлення позивача про розгляд справи про порушення.
У контексті спірних правовідносин саме належне дотримання процедури оформлення та розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт є фундаментальним показником правомірності оспорюваної постанови, а за умови протилежного нівелюється сенс законодавчого врегулювання такої процедури.
Тобто, позивач не мав об`єктивної можливості надати додаткові документи та пояснення щодо порушень, за вчинення яких на нього накладено адміністративно-господарський штраф, а також спростувати висновки акту перевірки №340227 від 16.12.2022.
Верховний Суд у постанові від 01.03.2018 по справі №820/4810/17 сформував висновок, відповідно до якого, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не забезпечено належного інформування позивача про дату та час розгляду справи, а саме на 17.01.2023, що свідчить про неналежну організацію процедури розгляду такої справи.
Повідомлення про час, дату і місце розгляду справи про порушення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про правопорушення.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.03.2018 по справі №742/3757/16-а, від 31.01.2019 по справі №760/10803/15-а, від 24.12.2019 по №360/403/19.
Колегія суддів зазначає, що право особи на участь у процесі прийняття рішення (у тому числі і у формі участі у засіданні органу публічної адміністрації з приводу застосування міри юридичної відповідальності за звинуваченням у вчиненні протиправного діяння) передбачено п.9 ч.2 ст.2 КАС України і за своєю суттю є гарантією легітимних сподівань та розумних очікувань на те, щоби бути почутим органом влади чи управління, мати змогу подати документи у спростування події вчинку чи вини, а тому реалізація цього права особи не залежить від розсуду владного суб`єкта.
При розв`язанні названої суперечності вирішальне значення має характер та зміст процедурної поведінки як органу публічної адміністрації, так і особи, котрій висунуто звинувачення у вчиненні правопорушення за критерієм доброчесності та фактор нездоланної дії чинників вимушеності органу публічної адміністрації на вчинення управлінського волевиявлення в умовах необізнаності приватної особи.
Таким чином, у спірних відносинах відповідачем не доведено дотримання законодавчих вимог щодо повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що за встановлених у справі обставин має суттєве значення для можливості прийняття відповідачем законного та обґрунтованого рішення.
Колегія суддів не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам відповідача, позаяк вони не впливають на викладений висновок суду.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність оспорюваної постанови та наявності підстав для її скасування.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №352513 від 17 січня 2023 року відносно ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог статті 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», та відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в розмірі 17000 грн.  

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Шидловський В.Б.