УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 175/2963/22
провадження № 51-7756 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року щодо ОСОБА_4 ,  
встановив:
Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від                     16 січня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 125, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 7 років.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком 5 років за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року і остаточно, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. 
Прокурор звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо засудженого.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Наведене обґрунтування вимог у касаційній скарзі прокурора викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише:                          1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор, оскаржуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону через безпідставне зарахування цими судами рецидиву, як обтяжуючої покарання обставини.
При цьому, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для зміни касаційним судом вказаних рішень згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей  370, 404,           412-414, 419 цього Кодексу.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п'ять  днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                       ОСОБА_3