Справа № 134/678/23
Провадження № 22-ц/801/221/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року	Справа № 134/678/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Берегового О Ю., Шемети Т. М., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за апеляційною скаргою представниці  ОСОБА_1 – адвоката Мишковської Т. М. на заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області у складі судді Зарічанського В. Г. від 05 липня 2023 року,

встановив:

       У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК» ЄАПБ») звернулося до суду з цим позовом, за яким просило стягнути з  ОСОБА_1  на його користь 72756 грн 00 к. заборгованості за кредитними договорами, з яких:
       - за кредитним договором № 01689-05/2021 в розмірі 30000 грн 00 к., з яких: 7500 грн 00 к. заборгованість за основною сумою боргу; 22500 грн 00 к. заборгованість за процентами;
       - за кредитним договором № 376048135 в розмірі 42756 грн 00 к., з яких: 12000 грн 00 к. заборгованість за основною сумою боргу; 30756 грн 00 к. заборгованість за процентами.
       На обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 04 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (далі – ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 01689-05/2021.
       29 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступає ТОВ «ФК» ЄАПБ» право грошової вимоги. 
       Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29122021 від 29 грудня 2021 року ТОВ «ФК» ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1  в сумі 30000 грн 00 к., з яких: 7500 грн 00 к. заборгованість за основною сумою боргу; 22500 грн 00 к. заборгованість за процентами.
        ОСОБА_1  не виконала свої зобов`язання за кредитним договором. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до  ОСОБА_1  остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги, зокрема з 29 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
       Крім того 06 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 укладено договір позики № 376048135.
       28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі – ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до  ОСОБА_1  за кредитним договором № 376048135.
       20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, згідно з умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК» ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників вказаними у реєстрах прав вимоги. 
       Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК» ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 42756 грн 00 к., з яких: 12000 грн 00 к. заборгованість за основною сумою боргу; 30756 грн 00 к. заборгованість за процентами.
        ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги, зокрема з 21 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
       Заочним рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 липня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 72756 грн 00 к. заборгованості за кредитними договорами, зокрема:
       - за кредитним договором № 01689-05/2021 в розмірі 30000 грн 00 к., з яких: 7500 грн 00 к. заборгованість за основною сумою боргу; 22500 грн 00 к. заборгованість за процентами;
       - за кредитним договором № 376048135 в розмірі 42756 грн 00 к., з яких: 12000 грн 00 к. заборгованість за основною сумою боргу; 30756 грн 00 к. заборгованість за процентами.
       Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами виникли кредитні відносини, ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, свої зобов`язання щодо повернення коштів за кредитними договорами в установлені договорами строки не виконала, ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги за договорами факторингу, тому суд прийшов до висновку про стягнення заборгованості у загальному розмірі 72756 грн 00 к.
       Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 липня 2023 року відмовлено.
       В апеляційній скарзі представниця  ОСОБА_1 – адвокат Мишковська Т. М., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове – про відмову у позові.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що розрахунки заборгованості за кредитними договорами не є належними доказами надання та отримання кредитів, оскільки не є первинними документами, а також не є безспірними доказами розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Матеріали справи не містять жодного обґрунтування заборгованості по кредитним договорам. Оскаржуваним рішенням безпідставно стягнуто суму боргу за процентами, яка значно перевищує обумовлену договорами. Незаконною є також вимога щодо стягнення процентів нарахованих після закінчення строку кредитування. 
       ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало відзив на апеляційну скаргу, за яким просило залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи та норм матеріального права, якими регулюються правовідносини сторін.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.
       Частинами першою – четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.        
       Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.        
       Судом встановлено, що 04 травня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та  ОСОБА_1  укладено кредитний договір № 01689-05/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефона ОСОБА_1 , містить реквізити та підписи сторін. 
       Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту від 04 травня 2021 року № 01689-05/2021 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» надало  ОСОБА_1 кредит в розмірі 7500 грн 00 к. на умовах строковості, зворотності, платності, а вона зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 
       29 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК» ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
       Пунктом 1.1. договору факторингу визначено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
       Згідно з пунктом 1.2 договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
       Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29122021 від 29 грудня 2021 року ТОВ «ФК» ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1  в сумі 30000 грн 00 к., з яких: 7500 грн 00 к. заборгованість за основною сумою боргу; 22500 грн 00 к. заборгованість за процентами.
        ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 01689-05/2021.
       Крім того 06 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 376048135.
       28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 376048135.
       20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, згідно з умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК» ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. 
       Пунктом 2.1. договору факторингу визначено, що клієнт згідно з умовами цього договору зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
       Згідно з пунктом 4.1 договору факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору.
       Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК» ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 42756 грн 00 к., з яких: 12000 грн 00 к. заборгованість за основною сумою боргу; 30756 грн 00 к. заборгованість за процентами.
       Пунктом 2.2. договору факторингу установлено, що сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній.
       Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
        ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 376048135.
       Згідно з наданими ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунками заборгованість  ОСОБА_1  в загальному розмірі становить 72756 грн 00 к., з яких:
       - за кредитним договором № 01689-05/2021 в розмірі 30000 грн 00 к.;
       - за кредитним договором № 376048135 в розмірі 42756 грн 00 к.
       Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
       Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
       Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
       Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. 
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
       Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
       Закон України «Про електронну комерцію» (далі – Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
       Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
       Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
       Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).
       Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
       Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. 
       Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
       При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини першої статті 3 Закону).
       З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено. 
       Як видно з матеріалів справи договори позики між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договорів встановлено, що  ОСОБА_1 при їх оформленні зазначила свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, зареєстроване місце проживання, які є ідентичними у всіх укладених договорах.
        ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявки на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали  ОСОБА_1 за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор, який заявниця використала для підтвердження підписання договорів позики.
       Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі  ОСОБА_1 для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
       Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
       Укладаючи договір позики № 01689-05/2021 сторони погодили наступні умови:
       Відповідно до пункту 1.1. товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7500 грн 00 к. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
       Згідно з пунктом 1.2. кредит надається строком на 30 днів, тобто до 02 червня 2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
       Пунктом 1.3. визначено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2.50% (процентів) на добу. 
       Відповідно до пункту 4.3. у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені пунктом 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.
       Істотні умови кредитного договору № 01689-05/2021, укладеного між  ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» містяться безпосередньо у цьому договорі, підписаному  ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.
       Укладаючи кредитний договір № 376048135 між сторонами було узгоджено наступні умови:
       Відповідно до пункту 1.1. кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 12000 грн 00 к. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі «Правила»).
       Згідно з пунктом 1.2. кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі – «дисконтний період»). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту.
       Відповідно до пункту 1.4. за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
       1.4.1. виключно на період строку визначеного в пункті 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 609,55 процентів річних, що становить 1,67 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; 
       1.9.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах пункту 1.3. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.2. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.
       Згідно з пунктом 4.1. невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.
       Відповідно до пункту 4.3. сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в пункті 1.7.2 договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини другої статті 625 ЦК України.
       Істотні умови кредитного договору № 376048135, укладеного між  ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» містяться безпосередньо у цьому договорі, підписаному  ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.
       Отже враховуючи вищенаведене, нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, яке підтверджується умовами кредитних договорів та доказами кредитної заборгованості.
       Розрахунки заборгованості за кредитними договорами, укладеними між первісними кредиторами і  ОСОБА_1 , надані суду позивачем, є належними та допустимими доказами, стосовно надання кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також нарахування процентів.
       Оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором та, відповідно, не може надати первинні банківські документи, оскільки такі документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, тому надані суду позивачем розрахунки, є належними та допустимими доказами заборгованості у справі.
       Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
       Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
       За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
       Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів та пояснень позивача, викладених у позовній заяві, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про недоведеність факту отримання відповідачкою кредитних коштів.
       Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.
       Проте  ОСОБА_1 чи її представниця – адвокат Мишковська Т. М. не надали суду жодних доказів, зокрема виписки по рахунках про рух коштів у період часу укладення кредитних договорів, для спростування факту перерахування та отримання нею кредитних коштів.
       Крім того, заперечуючи правильність нарахування заборгованості за кредитними договорами відповідачка не навела свої розрахунки та не спростувала розрахунки, складені позивачем.
       Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За змістом статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

       Апеляційну скаргу представниці  ОСОБА_1 – адвоката Мишковської Т. М. залишити без задоволення, а рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 липня 2023 року – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                О. С. Панасюк

Судді:                                                                        О. Ю. Береговий

                                                                               Т. М. Шемета