ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

09 січня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/1054/23
Головуючий у першій інстанції – Овсієнко Ю. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/287/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Акціонерне товариство «СК «МЕГА-ГАРАНТ»,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2023 року (місце ухвалення – м. Чернігів) про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
                                           В С Т А Н О В И В :
У січні 2023 року згідно конверту ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2   про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У позові позивачка просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 512252,02 грн та судові витрати.
Під час розгляду справи судом першої інстанції, 14.11.2023 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження по справі у зв`язку з перебуванням його у складі Збройних Сил України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.11.2023 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зупининено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені у воєнний стан. Роз`яснено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. 
Ухвала суду обґрунтована тим, що відповідач з 18.08.2023 був призваний до складу Збройних Сил України та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , тому з урахуванням введення на території України воєнного стану, суд дійшов висновку, що існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 – адвокат Жар Д.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.11.2023 та  направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За доводами апеляційної скарги, оскаржувана ухвала не відповідає завданню цивільного судочинства (ч. 1 ст. 2 ЦПК України); не відповідає меті інституту зупинення провадження у справі; прийнята за наслідками неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; не відповідає принципам (засадам) цивільного судочинства, зокрема верховенство права, розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
У скарзі заявник посилається на те, що згідно практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини провадження у справі підлягає зупиненню лише у випадку наявності обставин, які перешкоджають розгляду справи і роблять її вирішення неможливим, а межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Як зазначає заявник, вирішуючи питання про зупинення провадження, судом першої інстанції не було досліджено та не оцінено розумність тривалості провадження у справі № 751/1054/23 (провадження у справі вже зупинялося більше ніж на 7 місяців) та те, що у справі зібрані докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Стверджує, що приписи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України мають на меті захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Ці приписи покликані виключно для забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, на безперешкодну участь сторони у судовому процесі та для повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи, а не як самостійна норма відправлення правосуддя під час дії воєнного стану.
За доводами скарги, відповідач жодного разу не з`являвся у судові засідання до моменту його призову до складу Збройних Сил України і скористався своїм правом на професійну правничу допомогу, його інтереси у справі захищає адвокат Малолєткін Р.С., між якими укладений договір на надання правничої допомоги та який не припинений на момент зупинення провадження у справі, повноваження адвоката як представника не обмежені згідно ордеру на надання правничої (правової-) допомоги. Тому вважає, що адвокат відповідача має аналогічні права та обов`язки як і відповідач, а також, про можливість відповідача захистити свої права та законні інтереси під час розгляду справи через представника і це не призведе до звуження ного прав на судовий розгляд.
Крім того, наголошує, що відповідач з 18.08.2023 призваний до складу Збройних Сил України та перебуває на військовій службі на штабній посаді сержанта у військовій частині НОМЕР_2 , місцем дислокації якої є АДРЕСА_1 . 
Також посилається, що відповідач не перебуває на бойовому злагодженні, не бере безпосередню участь у виконанні бойових завдань із забезпечення національної безпеки та оборони території України в умовах воєнного стану, не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування, через Електронний суд, в режимі відеоконференції, тощо, крім того, відповідно до ч. 4 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за наказом командира військової частини під час проходження військової служби відповідач може отримати вивільнення і з`явитися на судове засідання за судовою повісткою, якщо його явка буде визнана обов`язковою.
В обґрунтування вказаних доводів апеляційної скарги заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 17.01.2023 у справі 501/1699/17, від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19, від 09.11.2022 у справі № 753/19628/17, від 29.08.2022 у справі № 461/5209/19, від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19.
Вказує, що матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, чи знаходиться у зоні бойових дій, тому вважає, що висновок суду першої інстанції про друге зупинення провадження у справі є передчасним, а об`єктивна неможливість відповідача особисто або через свого представника брати участь у розгляді справи відсутня.
Крім того, в апеляційній скарзі заявник зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач до моменту його призову до складу Збройних Сил України скористався своїм правом у справі на заявлення клопотань і подання доказів, за його клопотанням у справі була проведена та завершена судова експертиза, клопотання про зупинення провадження відповідачем підписано власноручно і подано до суду першої інстанції вже після зарахування його до лав Збройних Сил України.
У відзиві ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.11.2023 – без змін. В обґрунтування посилається, що він цілодобово перебуває на військовій службі і його фізичне перебування у судових засіданнях неможливе, військова частина НОМЕР_1 безперервно виконує бойові та спеціальні завдання в межах зони її відповідальності, що підтверджується відповідним листом військової частини від 23.12.2023. Також зазначає, що оскільки Чернігівщина є приграничною зоною, тому несення служби та чергувань у цьому регіоні є посиленим. Тому заявник вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України у зв`язку з перебування його у Збройних Силах України.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду  АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що у січні 2023 року згідно конверту ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2   про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У позові позивачка просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь відшкодування айнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 512252,02 грн та судові витрати.
Під час розгляду справи судом першої інстанції 14.11.2023 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження по справі у зв`язку з перебуванням його у складі Збройних Сил України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
За матеріалами справи, згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.08.2023 на виконання Указів Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_2 був призваний до складу Збройних Сил України та зараз перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 156).
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач з 18.08.2023 був призваний до складу Збройних Сил України та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , тому з урахуванням введення на території України воєнного стану, отже існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.
Висновки суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі є обґрунтованими та доводами апеляційної скарги не спростовуються, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану не можуть бути обмежені, зокрема, гарантовані ст. 55 Конституції України право на судовий захист, зокрема апеляційний перегляд справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Проте, забезпечуючи своєчасний, в межах встановлених процесуальним законом строків, розгляд справи суд не може допускати порушення основних засад судочинства таких, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність і відкритість судового процесу, пропорційність.
У зв`язку із цим законодавець визначив у процесуальних законах обставини за яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а також обставини, за яких він може на власний розсуд, з огляду на конкретні обставини справи, зупинити провадження.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Вказана норма є імперативною. Її суть зводиться до того, що учасник справи (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) на час розгляду справи в суді виконує конституційний обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, передбачений ст. 65 Основного Закону та у зв`язку з цим не може реалізувати свої процесуальні права та нести процесуальні обов`язки.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Отже, зупинення провадження у справі має тимчасовий характер і не може розглядатися, як відмова у судовому захисті.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України,  Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Так, у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19 зроблено висновок: «Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції».
В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2022 у справі № 461/5209/19 вказано: «Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».
Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду у справах № 757/52540/16-ц, № 501/1699/17.
Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.08.2023 на виконання Указів Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» молодший сержант ОСОБА_2 був призваний до складу Збройних Сил України та зараз перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 телефонистом – лінійним наглядачем лінійно-кабельної групи взводу зв`язку тилового пункту управління роти зв`язку військової частини НОМЕР_1 (а.с. 156).
Як убачається з листа військової частини НОМЕР_1 № 2873з від 23.12.2023, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 в країні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, у зв`язку з чим було вжито відповідні дії військовим командуванням – переведено Збройні Сили України на штат війни, який передбачений законами України, а в окремих дорученнях/директивах/листах/вказівках особовий склад переведено на цілодобове несення служби. У відповідності до наказу командира військової частини  НОМЕР_1 № 183 від 28.12.2022 – особовий склад цілодобово перебуває на військовій службі, а тому фізичне перебування ОСОБА_2 у судових засіданнях неможливе. Військова частина НОМЕР_1 безперервно виконує бойові та спеціальні завдання в межах зони відповідальності, яка визначена ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 194).
Будь-яких підстав вважати надані копії документів такими, що не відповідають дійсності, судом не встановлено, доказів на спростування зазначених обставин стороною позивача не надано.
За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 251, 253 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач проходить військову службу у війській частині, яка не переведена на воєний стан і про те, що відповідач скористався правом на правову допомогу і його інтереси в суді представляє адвокат, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як підстава для скасування ухвали суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Пунктом 2 ч.1 ст.251 ЦПК України визначено обов`язок, а не право суду зупинити провадження у справі з зазначеної у ньому підстави. Цією нормою не поставлено можливість зупинення провадження у справі в залежність від участі чи неучасті у бойових діях сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.
Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно із ст.2 Закону України «Про оборону України» оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.
Апеляційний суд враховує, що на момент розгляду даної справи, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, воєнний стан введено на всій території України, а тому військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан.
Крім того, відповідач проходить військову службу у військовій частині в Чернігівській області, яка є прикордонною зоною.
Розгляд справи у відношенні сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України в період воєнного стану з порушенням приписів процесуального закону та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси такої сторони і суперечити принципу юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року справі «Устименко проти України»).
Необгрунтованими є доводи апеляційної скарги про недобросовісність дій відповідача, адже достовірно встановлено, що він перебуває у складі Збройних Сил України і позивачкою це не спростовано.
Не заслуговують на увагу доволи апеляційної скарги  про те, що судом вдруге вже зупинено провадження у справі та не оцінено розумність тривалості провадження у справі, враховуючи що вперше провадження було зупинено на час проведення експертизи для встановлення реального розміру шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, для оцінки судом обставин, що є предметом судового розгляду. Друге зупинення повадження у справі зумовлене перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України, що є обов`язковою підставою для зупинення провадження.
Інші доводи викладені в апеляційні скарзі не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції. 
З огляду на викладене, зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції врахував зазначені обставини та норми законодавства, дійшов правильного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі з метою захисту прав особи на участь у розгляді справи.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст судового рішення складено 09.01.2024.

Головуючий                                                         Судді: